ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 620/2496/24
адміністративне провадження № К/990/22218/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Мацедонської В.Е., Уханенка С.А.,
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №620/2496/24,
за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито,
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Слєпченком Сергієм Анатолійовичем, на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року, прийняте в складі: головуючої судді Непочатих В.О., і Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року, ухвалену в складі колегії суддів: головуючого судді Мєзєнцева Є.І.,суддів - Епель О.В., Файдюка В.В.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) (далі - відповідач, НОМЕР_2 прикордонний загін, ВЧ НОМЕР_1 ) з вимогами:
1.1. визнати незаконним неповне нарахування НОМЕР_2 прикордонним загоном (ВЧ НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.08.2022 по 30.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022;
1.2. зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (ВЧ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в повному обсязі, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.08.2022 по 30.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, виходячи з розміру 100 000,00 грн, та за період з 01.04.2022 по 30.04.2022, виходячи з розміру 30 000,00 грн;
1.3. визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_1 ) щодо нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 28.02.2018, із застосуванням базового місяця,- липень 2016 року;
1.4. зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (ВЧ НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 28.02.2018, із урахуванням базового місяця, - січень 2008 року.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, усупереч вимогам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», у період з 01.06.2016 по 28.02.2018 не здійснив виплату індексації грошового забезпечення у належному розмірі. У період з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.08.2022 по 30.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, він безпосередню брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації. Отже, у вказані спірні періоді він набув право на отримання збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), яка відповідачем протиправно не виплачена.
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
3.  ОСОБА_1 проходив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні (ВЧ НОМЕР_1 ).
4. Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_1 ) від 14.11.2023 №866-ОС позивача було звільнено з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_1 ) від 15.11.2023 № 876-ОС позивач був виключений із списків особового складу, а всіх видів забезпечення - з 15.11.2023 (а.с. 20).
5. Матеріалами справи, зокрема, довідкою про грошове забезпечення від 08.12.2023 № 321, розрахунковими листами та витягами з рапортів начальника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підтверджується, що у період з квітня 2022 року по грудень 2022 року позивач щомісячно отримував додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 грн, передбачену Постановою № 168 (а.с. 24, 178-181).
6. Позивач уважає, що відповідач у період з липня 2016 року по лютий 2018 року неправильно визначив базовий місяць (липень 2016 року) для обчислення індексації грошового забезпечення, унаслідок чого індексація була нарахована у зменшеному розмірі. Також позивач заперечує факт того, що додаткова винагорода у розмірі 30 000,00 грн за квітень 2022 року йому була нарахована і виплачена. Позивач наголошує, що має право на нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн за період з квітня 2022 року по грудень 2022 року, відповідно до Постанови №168. У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
7. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.01.2025, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 28.02.2018, із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу),- січень 2008 року. Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін (ВЧ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 28.02.2018, із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення тарифної ставки (окладу),- січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
8. Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що за указаний період відповідач протиправно не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців.
9. Щодо позовних вимог в частині виплати позивачу додаткової винагороди, відповідно до Постанови №168, то суди попередніх інстанцій дійшли висновку про їх необґрунтованість. Зокрема, судами попередніх інстанцій встановлено, що додаткова винагорода у розмірі 30 000,00 грн за квітень 2022 року була нарахована позивачу на підставі рапорту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 19.05.2022 № Р-4898 і виплачена у травні 2022 року, що підтверджується розрахунковим листом (а.с. 28, 179).
10. Судами попередніх інстанцій вказано, що підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини. Довідки командира військової частини про безпосередню участь позивача у таких діях або заходах не складалися. Наявні у матеріалах справи рапорти начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (від 06.07.2022 № Р-7129; від 05.07.2022 № Р-7183-22 подані на ім`я начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_1 )), за відсутності вказаних довідок, не є самостійною підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди позивачу.
11. Також згідно з витягами з робочого зошита начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за період з 03.07.2022 по 31.12.2022, витягу з журналу службово-бойових дій прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_2 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_1 ) від 01.12.2022 № 3.3/31 дек т 1. II Розділ. Облік ведення бойових дій, у період з 03.07.2022 по 30.12.2022 позивач заходи щодо безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не здійснював (а.с. 39-83, 137-172). У них зазначено лише про виконання позивачем службових обов`язків щодо прикриття та оборони державного кордону в певну кількість днів. Облік бойових розпоряджень в журналі службово-бойових дій також не є підставою для нарахування відповідачем збільшеної додаткової винагороди, адже первісною умовою ведення цього журналу є фіксація бойових дій.
ІV. Провадження в суді касаційної інстанції
12. 22.05.2025 через підсистему «Електронний Суд» до Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Слєпченком Сергієм Анатолійовичем, на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2025.
13. У касаційній скарзі скаржник, не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, просив їх скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог з підстав неправильного застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.
14. Підставою для касаційного оскарження скаржник визначили пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
15. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, скаржник зазначив, що в оскаржуваних судових рішеннях суди попередніх інстанцій застосували норми положень Постанови №168, наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України, які безпосередньо регламентують порядок та умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (накази від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168», від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ, від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ) без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 13.03.2025 у справі №620/17970/23, від 06.03.2025 у справі №620/18189/23.
16. За твердженням скаржника, суди попередніх інстанцій помилково застосували єдиний підхід до оцінки доказів за весь спірний період та не врахували особливостей документального підтвердження права військовослужбовця на додаткову винагороду, встановлених наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України, для різних періодів проходження служби.
17. Скаржник пояснює, що наказ від 31.03.2022 №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України», який регулював спірні правовідносини у квітні-червні 2022 року, допускав підтвердження участі військовослужбовця у бойових діях або заходах на підставі одного із зазначених документів, зокрема, рапорту (донесення) командира підрозділу. 
18. Водночас суди попередніх інстанцій безпідставно виходили з того, що належним підтвердженням такої участі можуть бути виключно довідки командира військової частини, і не надали оцінки витягам з рапортів начальника відділу прикордонної служб « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 06.07.2022 № Р-7129; від 05.07.2022 № Р-7183-22, згідно з якими позивача було включено до переліку осіб на виплату збільшеної додаткової винагороди з розрахунку 70 000,00 грн на місяць.
19. Наказ від 30.07.2022 №392/0/81-22-АГ, який регулював спірні правовідносини у серпні, вересні та листопаді 2022 року, передбачав встановлення факту безпосередньої участі у бойових діях або заходах на підставі сукупності відомостей, що містяться у відповідних документах. 
20. Проте суди попередніх інстанцій не перевірили, чи містять надані позивачем документи (витяг з робочого зошита начальника відділу, витяг з журналу та книги прикордонної служби) відомості, які у своїй сукупності підтверджують виконання позивачем завдань, пов`язаних із забезпеченням заходів з національної безпеки і оборони, зокрема неодноразове залучення до виконання наряду «вогнева засідка».
21. Суди попередніх інстанцій також не врахували, що виконання наряду «вогнева засідка» в умовах воєнного стану не може розцінюватися як звичайне виконання службових обов`язків, а поняття «безпосередня участь», визначене у пунктах 2 відповідних наказів Адміністрації Державної прикордонної служби України, охоплює ширший перелік завдань і не обмежується лише перебуванням на лінії бойового зіткнення.
22. Наказ від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ, який регулював спірні правовідносини грудні 2022 року, передбачав альтернативний спосіб підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах. У цьому контексті наданий позивачем витяг із журналу бойових дій за грудень 2022 року, де вказано про його участь у бойових діях протягом 25 днів, мав бути оцінений судами попередніх інстанцій з урахуванням цієї альтернативності.
23. За наслідком автоматизованого розподілу судової справи між суддями касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Уханенку С.А., Мацедонській В.Е.
24. Суд ухвалою від 18.06.2025 відкрив касаційне провадження за вказаною скаргою.
25. Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.
V. Джерела права
26. Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
27. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади, відповідно до їх компетенції, розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
28. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
29. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
30. Згідно з абзацами 1, 2 частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
31. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
32. За змістом частини першої статті 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-IV (далі - Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
33. За пунктом 1 Положення про Адміністрацію Держприкордонслужби, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533 (далі - Положення №533), Адміністрація Держприкордонслужби є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
34. Відповідно до пункту 5 Положення №533 Адміністрація Держприкордонслужби з метою організації своєї діяльності, зокрема: організовує планово-фінансову роботу в апараті Адміністрації Держприкордонслужби, органах Держприкордонслужби, на підприємствах, в установах, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів; контролює діяльність органів Держприкордонслужби, підприємств, установ, що належать до сфери її управління.
35. Частиною першою статті 14 Закону № 661-IV визначено, що до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
36. Згідно зі статтею 16 Закону № 661-IV умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством.
37. Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
38. Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
39. На виконання вказаних Указів Кабінет Міністрів України видав Постанову №168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.
40. Так, відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у редакції, зі змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 № 271, від 22.03.2022 № 350, від 01.04.2022 № 400) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми «єПідтримка», виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000, 00 грн щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
41. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
42. 31.03.2022 Адміністрація Держприкордонслужби видала наказ № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» (далі - Наказ № 164-АГ).
43. Пунктом 1 Наказу № 164-АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30 000,00 грн, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплати здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.
44. Відповідно до пункту 2 Наказу № 164-АГ під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районах ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій); виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій; виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).
45. У пункті 3 наказу № 164-АГ установлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів, здійснювати на підставі одного з таких документів: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл); 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
46. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).
47. Пункт 4 наказу № 164-АГ передбачав, що начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів, щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).
48. Відповідно до пункту 5 наказу № 164-АГ виплату військовослужбовцям зазначеної у пункті 1 винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).
49. У наказі про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру 100 000,00 грн на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання.
50. 30.07.2022 Адміністрація Держприкордонслужби видала наказ №392-/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ №392-/0/81-22-АГ), який уведено в дію з 01.08.2022.
51. Пунктом 2 цього наказу визначено вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100 000 гривень пропорційно часу участі у розрахунку на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі, а саме: 1) бойових завдань із ведення руху опору на тимчасово окупованій території України; 2) бойових завдань з пошуку, виявлення і знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб), поєднаних з безпосереднім контактом з такими групами, формуваннями, особами; 3) бойових завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей; 4) польотів у районах безпосереднього ведення бойових дій або ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; 5) бойових (спеціальних) завдань у районах безпосереднього ведення бойових дій кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником; 6) бойових завдань з відбиття збройного нападу (безпосереднього вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час вогневого ураження; 7) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу, контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави; 8) бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно бойовим розпорядженням, поєднане з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.
52. У пункті 4 наказу №392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у таких документах: 1) бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; 3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
53. Згідно з пунктом 5 наказу №392-/0/81-22-АГ визначено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі.
54. Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця.
55. У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджувальні документи, передбачені пунктом 4 цього наказу.
56. Відповідно до пункту 11 наказу від 30.07.2022 № 392-/0/81-22-АГ склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.
57. Інформація про військовослужбовців, відряджених з інших органів та підрозділів Держприкордонслужби, дні їх безпосередньої участі у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, подаються начальниками органів Держприкордонслужби (органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до 5 числа щомісячно (у поточному місяці за попередній) в органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, за формою, наведеною у додатку 2 до цього наказу.
58. Згідно з пунктом 12 наказу від 30.07.2022 №392-/0/81-22-АГ виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).
59. З 01.12.2022 був уведений в дію наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 09.12.2022 №628/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168» (далі - Наказ № 628/0/81-22-АГ).
60. Цей наказ дещо змінив перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 Постанови №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.
61. Згідно з пунктом 3 наказу №628/0/81-22-АГ документами, що підтверджують безпосередньою участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, є:
1) бойовий наказ (бойове розпорядження);
2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал), журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них;
3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.
VI. Позиція Верховного Суду
62. Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є право позивача як військовослужбовця Держприкордонслужби України на нарахування й виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.06.2016 по 28.02.2018, із урахуванням базового місяця, - січень 2008 року та додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за період з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.08.2022 по 30.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022.
63. Суди попередніх інстанцій встановили, що за указаний період відповідач протиправно не виплатив позивачу індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року як базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців. Скаржник не навів мотивів незгоди з висновками судів попередніх інстанцій у цій частині позовних вимог (пункти 1.3. та 1.4. позовної заяви), у зв`язку з цим Суд не надає оцінки рішенням судів попередніх інстанцій в указаній частині.
64. Предметом перевірки Суду в межах доводів касаційної скарги є правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права у правовідносинах щодо виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 (пункти 1.1. та 1.2. позовної заяви).
65. Щодо виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, то суди попередніх інстанцій зазначили, що у спірний період така винагорода нараховувалася та виплачувалася відповідачем у належному розмірі. Підстав для виплати збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн на місяць за цей період не встановлено, адже докази безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, відсутні.
66. Не погоджуючись із такими висновками, позивач наголошує, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення наведених наказів Держприкордонслужби України, зокрема в частині тлумачення вимог щодо документального підтвердження права на додаткову винагороду.
67. Також суди попередніх інстанцій помилково кваліфікували діяльність позивача виключно як охорону державного кордону, не врахувавши особливості виконання завдань в умовах воєнного стану та положення пунктів 2 відповідних наказів Держприкордонслужби, а також не вжили достатніх заходів для повного, всебічного й об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, формально підійшовши до оцінки наданих доказів.
68. Суди попередніх інстанцій не врахували правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.03.2025 у справі №620/17970/23, від 06.03.2025 у справі №620/18189/23.
69. Суд у контексті спірних правовідносин уважає за необхідне зазначити таке.
70. Верховний Суд неодноразово висловлював позицію щодо застосування зазначених наказів Адміністрації Держприкордонслужби України. Зокрема, у постанові від 28.03.2025 у справі № 380/8536/24 Верховний Суд зазначив, що у переліку завдань, які визначають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або заходах», відсутня чітка прив`язка до меж, бойових (спеціальних) завдань та операцій здійснення самих бойових дій та заходів. Перелік охоплює широкий спектр військових дій, які можуть виконуватися військовослужбовцями як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами. Це означає, що виконання військовослужбовцем різноманітних військових завдань як у районах ведення бойових дій, так і поза їх межами, може вважатися підставою для визнання його участі у бойових діях або заходах.
71. Верховний Суд звернув увагу на те, що згідно з наказом № 164-АГ підставою для виплати додаткової винагороди є наказ командира, який видається, у разі, якщо особи беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).
72. Процедура підтвердження участі у бойових діях (пункт 3), згідно з наказом №164-АГ, здійснюється шляхом видачі довідки (додаток № 1) на підставі одного з визначених документів: бойового наказу (розпорядження); журналу бойових дій; рапорту начальника, без вимоги надання додаткових документів або сукупності інформації. Начальники органів Держприкордонслужби зобов`язані щомісячно повідомляти органи, де проходять службу відрядженні військовослужбовці, про їх участь у бойових діях (додаток № 2).
73. Виходячи з наведених положень наказу № 164-АГ, Верховний Суд дійшов висновку, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах не повинно бути надмірно обмеженим. Навіть якщо надані позивачем документи не повністю відповідають вимогам наказу № 164-АГ через формальні недоліки у документальному підтвердженні, вони можуть бути достатніми для підтвердження його права на додаткову винагороду.
74. Водночас Верховний Суд зауважив, що накази №392-/0/81-22-АГ та №628/0/81-22-АГ змінили підхід до визначення поняття «безпосередня участь» військовослужбовців у бойових діях, звузивши та конкретизувавши критерії до певних видів бойових завдань порівняно з наказом № 164-АГ, який діяв до 01.08.2022. Хоча перелік документів для підтвердження участі у бойових діях залишився незмінним, проте наказ №392-/0/81-22-АГ ввів додаткові вимоги щодо підтвердження участі у бойових діях, вимагаючи надання сукупності документів замість одного, як це було передбачено наказом № 164-АГ. Зокрема, наказ №392-/0/81-22-АГ вимагає надання сукупності документів, таких як бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів та додаткової довідки за встановленою формою. Водночас наказ №628/0/81-22-АГ допускає альтернативність у наданні документів для підтвердження участі.
75. Підсумовуючи, Верховний Суд констатував, що при оцінці доказів, що підтверджують право особи на додаткову винагороду, необхідно враховувати зміни, внесені наказами №392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ, і оцінювати надані документи відповідно до їхніх вимог. Лише на основі такого підходу можна об`єктивно визначити, чи має особа право на отримання додаткової виплати згідно з оновленими критеріями та процедурами.
76. У цій справі встановлено, що позивач проходив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні (ВЧ НОМЕР_1 ).
77. Позивач зазначав, що протягом спірного періоду він брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виконуючи бойові завдання у складі НОМЕР_2 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_1 ). У зв`язку з цим він уважав, що має право на додаткову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн, відповідно до Постанови №168, за цей період. 
78. На підтвердження доводів позивач надав: витяги із рапортів начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », витяги з журналу службово-бойових дій прикордонної застави « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прикордонної комендатури « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_2 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_1 ), витяги з робочого зошиту начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », витяги з книги прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », довідку про кількість бойових чергувань за період з 01.12.2022 по 15.11.2023.
79. Відповідач, водночас, заперечував, що позивач брав участь у і заходах, які підпадають під визначення «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах», відповідно до наказів Держприкордонслужби №164-АГ, №392/0/81-22-АГ та №628/0/81-22-АГ, а також запевняв, що діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до приписів чинного законодавства.
80. Відмовляючи в задоволенні позову в цій частині позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність в діях відповідача ознак протиправної поведінки. Такий висновок суди обґрунтували тим, що за період з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.08.2022 по 30.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 в матеріалах справи відсутнє належне документальне підтвердження безпосередньої участі позивача в бойових діях та заходах.
81. Проте зазначений висновок судів попередніх інстанцій є передчасним.
82. Суди попередніх інстанцій не відповіли на головне питання, з якого власне й виник спір, що спонукав позивача звернутися з цим позовом до суду. Йдеться про те, які саме завдання і де конкретно виконував позивач у період з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.08.2022 по 30.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 та чим це підтверджується.
83. Як випливає з мотивувальної частини судових рішень, суди попередніх інстанцій під час оцінки спірних правовідносин залишили без уваги надані позивачем докази. Суди попередніх інстанцій на їх підставі не з`ясували у чому полягала специфіка виконуваних позивачем завдань протягом заявленого ним у позові періоду, а також чи охоплювалися (або могли охоплюватися) вони, тобто їхній зміст, тими умовами (обставинами), які визначені в наказах Адміністрації Держприкордонслужби № 164-АГ, № 392-/0/81-22-АГ та № 628/0/81-22-АГ.
84. Необхідно враховувати, що в умовах воєнного стану оцінка завдань, які виконує військовослужбовець, потребує особливої уваги. Якщо в мирний час певне завдання може розглядатися як звичайна складова «оперативно-службової діяльності» органу Держприкордонслужби України, то в контексті відсічі збройної агресії воно може означати безпосередню участь у бойових діях або заходах. У зв`язку з цим важливо встановлювати конкретні обставини виконання завдань, їхню характерну специфіку, місце та умови виконання тощо, щоб правильно оцінити обсяг і характер службових обов`язків військовослужбовця у період воєнного стану.
85. Аналогічна позиція висловлювалася Верховним Судом у постановах від 13.03.2025 у справі № 620/17970/23, від 11.12.2025 у справі № 620/15352/23, від 16.02.2026 у справі № 620/17968/23, від 06.03.2025 у справі №620/18189/23, на які посилається скаржник в касаційній скарзі.
86. Отже, якщо позивач протягом періоду, щодо якого виник спір, проходив військову службу, проте не виконував бойових завдань чи інших завдань, які, у розумінні пункту 1 Постанови №168, дають підстави для виплати додаткової винагороди у (збільшеному) розмірі до 100 000,00 грн, то які завдання він у такому разі виконував протягом цього часу.
87. Без уваги судів попередніх інстанцій залишилися також обставини того, що за періоди з травня по червень 2022 року начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » складено рапорти на ім`я начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (ВЧ НОМЕР_1 ) від 06.07.2022 № Р-7129; від 05.07.2022 № Р-7183-22 про виплату позивачу збільшеної додаткової винагороди. Такі рапорти, згідно з наказом №164-АГ, є одним із визначених документів, на підставі яких здійснюється підтвердження участі у бойових діях та заходах.
88. Суд нагадує, що за правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
89. Порушення порядку передання документів, рапортів та іншої інформації між військовими частинами щодо безпосередньої участі військовослужбовця у забезпеченні бойових дій щодо забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не свідчить про відсутність у нього права на таку винагороду (висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23.05.2024 у справі № 120/4387/23; від 24.05.2024 у справі № 120/4967/23; від 28.05.2024 у справі № 120/5170/23).
90. Верховний Суд у постанові від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд уживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
91. Оскільки суди попередніх інстанцій не вжили усіх, визначених законом, заходів та не встановили усіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, то Суд уважає передчасними їхні висновки щодо відсутності підстав для задоволення позову позивачу в частині права на нарахування й виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.
92. Частиною першою статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
93. Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
94. Відповідно до підпункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.
95. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 353 КАС України).
96. Отже, Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права, не встановлено фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи щодо права позивача на нарахування й виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
97. Під час нового розгляду справи судам попередніх інстанцій необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку вказаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.
98. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
99. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ: 
100. Касаційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
101. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року і постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо нарахування не в повному обсязі ОСОБА_1 додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період з 01.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.08.2022 по 30.08.2022, з 01.09.2022 по 30.09.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, та зобов`язання нарахувати та виплатити таку додаткову винагороду, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до Чернігівського окружного адміністративного суду.
102. Судові витрати не розподіляються.
103. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська 
Судді: В.Е. Мацедонська
С.А. Уханенко