УХВАЛА

02 червня 2026 року
м. Київ

справа № 359/7059/25
провадження № 61-6611ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шелудько Людмила Григорівна, на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, 
ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій він розташованим та стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 80 000,00 грн, 3 % річних в сумі 7 200,00 грн та інфляційних втрат в сумі 28 620,00 грн.
Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 28 жовтня 2025 року заяву про зміну предмету позову від 21 жовтня 2025 року подану представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Шелудько Л. Г. повернув без розгляду. 
Закрив провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою в частині позовних вимог про поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Шелудько Л. Г. подала апеляційну скаргу. 
Київський апеляційний суд ухвалою від 11 березня 2026 року визнав наведені причини для поновлення строку неповажними, апеляційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення недоліків, зокрема, запропонував звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, вказавши інші поважні причини пропуску такого строку, подати докази направлення апеляційної скарги відповідачу ОСОБА_2 шляхом надсилання до електронного кабінету або у паперовій формі листом з описом вкладення.
Київський апеляційний суд ухвалою від 28 жовтня 2025 року відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шелудько Л. Г. на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2025 року.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що недоліки апеляційної скарги не усунуто та не наведено інших поважних причин пропуску строку, а наведені у заяві причини пропуску строку не є поважними. 
18 травня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шелудько Л. Г., через підсистему «Електронний суд», подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року.  
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження виходячи з наступного. 
Згідно з частиною першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя тасправедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Таким чином строк, передбачений статтею 354 ЦПК України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лише ті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв'язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об'єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.
Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбаченихЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 1227/8971/2012 (провадження № 14-198звц21) врахувала практику Європейського суду з прав людини, який роз'яснив, що положення статті 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.
З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania).
Ураховуючи вимоги частини третьої статті 12, частини першої статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України.
Як встановив апеляційний суд, ухвалоюБориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2025 року заяву про зміну предмета позову від 21 жовтня 2025 року, подану представником ОСОБА_1 - адвокатом Шелудько Л. Г. повернуто без розгляду. Закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою в частині позовних вимог про поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою.
04 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Шелудько Л. Г., через систему «Електронний суд», подала апеляційну скаргу, яка зареєстрована 05 лютого 2026 року. Крім того 04 лютого 2026 року, через систему «Електронний суд» подана ідентична апеляційна скарга, яку зареєстровано 06 лютого 2026 року, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження представник позивача зазначила про те, що в вона ознайомилась з повним текстом оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень 29 січня 2026 року. Також зазначила про те, що повідомлення про складання повного тексту ухвали через застосунок «Дія», на електронну пошту, електронний суд та через засоби поштового зв`язку не отримувала, тому вважає, що строк пропущений з поважних підстав.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2026 року вищевказану апеляційну скаргу було залишено без руху з підстав необхідності зазначити інші поважні причини на обґрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки зазначені апелянтом причини були визнані судом неповажними та надано строк для усунення недоліків не пізніше десяти днів з дня отримання копії ухвали.
23 березня 2026 року на виконання вимог ухвали суду, представником ОСОБА_1 - адвокатом Шелудько Л. Г. подано заяву про усунення недоліків, разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтуванні клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зазначила про те, що адвокат Шелудько Л. Г. була присутня під час оголошення вступної та резолютивної частин оскаржуваної ухвали від 28 жовтня 2025 року. Повний текст ухвали був складений 05 листопада 2025 року. Також зазначила, що повідомлення про доставку документа в системі «Електронний суд» надходить на вказану при реєстрації електронну пошту (e-mail) у вигляді листа з посиланням на підсистему ЄСІТС. Основний документ та сповіщення відображаються безпосередньо в Електронному кабінеті користувач (розділ «Мої справи»), що є офіційним врученням. На e-mail приходить лист від системи «Електронний суд», що інформує про новий документ або процесуальну дію. Згідно із зображення списку вхідних листів електронної пошти 12 грудня 2025 року повідомлень від CourtID у справі 359/7059/25 не надходило. В Електронному суді у розділі «Мої справи» за 12 грудня 2025 року відображено 4 документи: № 5612692 від 12 грудня 2025 року - протокол судового засідання підсистеми ВКЗ № б/н від 12 грудня 2025 року - призначено до розгляду № б/н від 12 грудня 2025 року - судова повістка про виклик в суд № б/н від 12 грудня 2025 року - протокол судового засідання. Оскаржуваної ухвали не має. 29 січня 2026 року вона через Єдиний реєстр судових рішень дізналась, що повний текст оскаржуваної ухвали виготовлений. Документ «Ухвала» від 28 жовтня 2025 року, доставлена до електронного кабінету Шелудько Л. Г. - 12 грудня 2025 року о 06:25 та з`явилася в робочому кабінеті «Електронного суду» некоректно - вона відобразилася у списку документів за жовтень (29 жовтня 2025 року). Через цей технічний збій адвокат Шелудько Л. Г. не мала об`єктивної можливості дізнатися про наявність ухвали та у строк подати апеляційну скаргу.
Відповідно до розділу XI Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (зі змінами), особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає копії електронних примірників судових рішень у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
18 жовтня 2023 року набрав чинності Закон України від 29 червня 2023 року № 3200-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
Згідно з частиною п`ятою статті 14 ЦПК України суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки-повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат (частина шоста статті 14 ЦПК України).
У справі, яка переглядається в касаційному порядку, судом апеляційної інстанції встановлено, що інтереси ОСОБА_1 представляє адвокат Шелудько Л. Г. яка, згідно з протоколом судового засідання від 28 жовтня 2025 року, була присутня під час проголошення вступної та резолютивної частин ухвали. 
Зі змісту ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області вбачається, що повний текст ухвали складений 05 листопада 2025 року. 
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2025 року був надісланий судом до реєстру 11 грудня 2025 року, зареєстровано 12 грудня 2025 року, забезпечено надання загального доступу 15 грудня 2025 року. 
Установлено, що 12 грудня 2025 року о 06 год 25 хв ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2025 року була доставлена до електронного кабінету адвоката Шелудько Л. Г.
Апеляційну скаргу адвокат Шелудько Л. Г. подала до суду апеляційної інстанції 04 лютого 2026 року, через систему «Електронний суд».
Згідно частини сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд зазначив про те, що твердження адвоката Шелудько Л. Г. про неотримання копії ухвали в електронному кабінеті є безпідставними та спростовуються відомостями, що містяться у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, а саме карткою руху документу, з якої вбачається, що ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2025 року у справі № 359/7059/25 доставлено до електронного кабінету - 12 грудня 2025 року о 06 год 25 хв. 
Доказів на підтвердження неможливості доступу до Електронного кабінету у підсистемі Електронний суд ЄСІТС адвокатом Шелудько Л. Г. не надано.
При цьому апеляційним судом вірно зазначено про те, що сторона повинна проявляти розумну обачність та самостійно перевіряти стан справи за її номером (постанова Верховного Суду від 04 березня 2026 року у справі № 757/27787/22-ц). Оскільки адвокат є професійним учасником правосуддя, обов`язок моніторингу електронного кабінету покладається саме на неї, а пасивна поведінка щодо отримання інформації про стан справи є особистим процесуальним ризиком.
Відповідно до частини четвертої статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Таким чином, колегія суддів Верховного Суду вважає, що апеляційний суд, правильно застосувавши положення статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шелудько Л. Г. на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2025 року, у зв`язку із пропуском строку апеляційного оскарження.
Доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції правильно застосував норми процесуального права, надав належну оцінку правовим підставам та зібраним у справі доказам, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при постановленні оскаржуваної ухвали є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Шелудько Людмила Григорівна, на ухвалу Київського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, поділ житлового будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою.
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров 

А. І. Грушицький 

І. В. Литвиненко