ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/164/26
2/0187/300/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" червня 2026 р.
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі 
головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши в селищі Петриківка у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу 
за позовом Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області
до ОСОБА_2 , 
до ОСОБА_3 , 
про позбавлення батьківських прав,-
ВСТАНОВИВ:
03 лютого 2026 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області (далі позивач) до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі відповідачі), в якій позивач просить суд:
- позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо її малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
- позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо його малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позовна заява мотивована тим, що відповідачі систематично та свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. З 17 жовтня 2025 року діти перебувають на обліку як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Під час обстеження умов проживання 17 жовтня 2025 року встановлено, що діти перебували під наглядом сторонньої особи в стані алкогольного сп`яніння, у помешканні було брудно, холодно, були відсутні запаси їжі та дрова для опалення. У зв`язку з незадовільним станом здоров`я та виснаженням, діти були госпітаізовані до дитячого відділення лікарні з діагнозом гострої інфекції верхніх дихальних шляхів. ОСОБА_2 ігнорує соціальний супровід, не займається вихованням дітей, зловживає алкогольними напоями та фактично самоусунулася від виконання обов`язків, виїхавши на постійне проживання до м. Дніпро. ОСОБА_3 долею доньки не цікавиться, матеріально не допомагає та подав письмову заяву про те, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Орган опіки та піклування в особі Комісії з питань захисту прав дитини надав висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки подальше перебування дітей з ними суперечитиме їхнім найкращим інтересам. На підставі статті 164 Сімейного кодексу України позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх малолітніх дітей з метою захисту їхніх прав та законних інтересів.
Ухвалою суду від 30 березня 2026 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про причини неприбуття не повідомили, правом на відзив не скористалися.
Позивач в підготовчому содовому засіданні підтримала позов.
Ухвалою суду від 12 травня 2026 року справу призначено до судового розгляду по суті.
Відповідачі в судове засідання знову не з`явилися, про причини неприбуття не повідомили.
Позивач в судовому засіданні підтримала позов просила його задовольнити.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд виходить з такого.
Враховуючи малолітній вік дітей їхня думка судом безпосередньо не заслуховувалася. Суд приходить до висновку, що в силу свого віку діти не можуть повною мірою усвідомлювати значення дій відповідачів та висловити власне ставлення до предмета спору.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 також є матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
Діти проживали з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
24 серпня 2025 року проведено обстеження умов проживання дітей, що оформлено актом, згідно яким зафіксовано вкрай незадовільні умови для виховання дітей: у будинку було холодно, брудно, панує антисанітарія, речі та сміття розкидані по кімнатах, запаси їжі відсутні, діти брудні і голодні. Матір було попереджено про притягнення до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків.
Згідно листа начальника служби у справах дітей Петриківської селищної ради від 16 жовтня 2025 року № 226 адресованим органам поліції, у якому зазначається про неналежне виконання ОСОБА_2 батьківських обов`язків, систематичний безлад у помешканні та перебування малолітніх дітей у голодному стані в холодному будинку.
17 жовтня 2025 року проведено обстеження умов проживання дітей, що оформлено актом, згідно яким зафіксовано аналогічні умови проживання та виховання дітей. Було прийнято рішення про госпіталізацію дітей до лікарні та повідомлення про ці факти поліцію.
Цього ж дня було направлено лист до КНП «Центральна районна лікарня» з проханням про поміщення дітей до дитячого відділення лікарні з метою проведення комплексних профілактичних оглядів.
З 17 жовтня 2025 року згідно Наказів №24 та №25 дітей взято на облік, як таких, які опинилися в складних життєвих обставинах.
Також 17 жовтня 2025 року матір`ю дітей було написано заяву про влаштування дітей до патронатної родини.
27 жовтня 2025 року на засіданні комісії міждисциплінарної команди для організації соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах прийнято рішення про взяття родини на соціальний супровід, запрошення матері на чергове засідання щодо надання рекомендацій для мінімізування складних життєвих обставин, в яких вона опинилася.
29 жовтня 2025 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області (справа №187/1802/25) ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 184 КУпАП, за те, що 17 жовтня 2025 року остання ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, не забезпечувала належні умови для проживання дітей, харчування, відсутність опалення в будинку на підставі чого їй призначене адміністративне стягнення у виді штрафу.
Рішенням виконавчого комітету Петриківської селищної ради від 04 листопада 2025 року № 241 «Про влаштування малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до сім`ї патронатного вихователя ОСОБА_8 » дітей влаштовано до патронатного вихователя.
Згідно листа адресованого начальнику служби у справах дітей селищної ради від 4 грудня 2025 року, з 1 листопада 2025 року в КНП «Центр соціальних служб» під соціальним супроводом перебуває сім`я ОСОБА_2 . На даний час діти знаходяться в сім`ї патронатного вихователя. Для надання соціальних послуг було розроблено план щодо подолання складних життєвих обставин, повернення дітей до матері. Фахівцем із соціальної роботи неодноразово проводились бесіди із матір`ю щодо належного виконання батьківських обов`язків, мотивація матері до повернення дітей додому, але матір повністю ігнорувала будь-яку допомогу з боку соціальної служби. З її слів, зі своїми проблемами вона справлятиметься сама, у поверненні дітей не зацікавлена, а з часом взагалі виїхала до м. Дніпро на постійне проживання.
08 січня 2026 року до Служби у справах дітей Петриківської селищної ради надійшла заява ОСОБА_9 , в якій остання вказала, що відповідачка у період з червня 2025 року по кінець липня 2025 року систематично залишала дітей вдома без нагляду дорослих, їжі та води протягом дня.
Відповідно до довідки-характеристики старости Шульгівського старостинського округу від 08 січня 2026 року № 03 громадянка ОСОБА_2 проживала на території села Шульгівка протягом весни-осені 2025 року. На час відсутності матері вдома, за дітьми здійснювали догляд знайомі ОСОБА_2 , які часто зловживають алкогольними напоями. На ОСОБА_10 неодноразово надходили скарги щодо неналежного виховання дітей, зловживанням алкоголем, антисанітарії у будинку та незадовільні умови для проживання, відсутності їжі для дітей, перебування дітей зі сторонніми особами в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до фотознімків, які заходяться в матеріалах справи, дійсно встановлено, що в будинку панує антисанітарія, речі розкидані по будинку, в холодильнику запас їжі відсутній.
Петриківською селищною радою підготовлено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо їх малолітніх дітей, який затверджений Рішенням №11 від 20 січня 2026 року.
Згідно висновку, 17 жовтня 2025 року представниками служби у справах дітей селищної ради та КНП «Центр соціальних служб» Петриківської селищної ради було здійснено виїзд до родини ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час відвідування було встановлено, що діти перебувають в будинку зі сторонньою особою, яка знаходиться в алкогольному сп`янінні. В будинку брудно, холодно, запаси їжі та дрів відсутні. Представниками служби у справах дітей було здійснено телефонний дзвінок матері дітей з метою з`ясування обставин, що склалися. Під час розмови мати повідомила, що тимчасово залишила дітей під наглядом сусідки, оскільки працює по найму в селі Мала Петриківка. Також, вона зазначила, що на даний час не має достатньої кількості дрів та продуктів харчування, необхідних для належного утримання дітей. У зв`язку з цим мати повідомила про намір звернутися із заявою щодо влаштування дітей до патронатної родини. З метою недопущення загрози життю та здоров`ю дітей, їх було поміщено до дитячого відділення КНП «Петриківська центральна лікарня» Петриківської селищної ради. Зі слів лікарів та медичного персоналу, на момент госпіталізації діти були голодні, постійно просили їсти, мали неохайний вигляд, були брудні та занедбані. Відповідно до листа директора КНП «Петриківська центральна лікарня» Петриківської селищної ради від 12 січня 2026 року № 21 малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 17 жовтня 2025 року діти були госпіталізовані з проявами гострої інфекції верхніх дихальних шляхів. Мати ОСОБА_2 відвідувала дітей один раз, до медичного персоналу не зверталась з метою отримання інформації про стан здоров`я дітей. Батько ОСОБА_3 дітей не відвідував. Дітей було влаштовано до патронатної родини. Працівниками служби у справах дітей у телефонному режимі було повідомлено ОСОБА_3 про те, що його доньку, ОСОБА_12 , влаштовано до патронатної родини. На надану інформацію батько жодним чином не відреагував. На засіданні комісії міждисциплінарної команди для організації соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах на території Петриківської селищної ради було розроблено план щодо подолання складних життєвих обставин, повернення дітей до матері. Фахівцем із соціальної роботи неодноразово проводились бесіди із матір`ю щодо належного виконання батьківських обов`язків, мотивація матері до повернення дітей додому, але матір повністю ігнорувала будь-яку допомогу з боку соціальної служби. 3 її слів, зі своїми проблемами вона справлятиметься сама, у поверненні дітей не зацікавлена, а з часом взагалі виїхала до м. Дніпро на постійне проживання. Службою у справах дітей Петриківської селищної ради здійснювалися виїзди до родини ОСОБА_2 та встановлено, що сім`я проживає в орендованому будинку, опалення пічне (на момент обстеження дрова для опалення житла в зимовий період відсутні), санвузол знаходиться на подвір`ї, водопостачання в домоволодінні відсутнє. В кімнатах безлад, сморід та повна антисанітарія. Мати вихованням дітей не займається, продуктами харчування не забезпечує. Дитячий одяг та постільна білизна брудні, засоби гігієни для дітей відсутні. Також, співробітниками поліції, служби у справах дітей Петриківської селищної ради, постійно проводились бесіди з матір`ю дітей про належне виконання батьківських обов`язків, недопущення насильства у родині, про роль матері у вихованні дітей та отримання освіти дитиною. Неодноразово наголошувалось про утримання та забезпечення дітей одягом, взуттям та продуктами харчування, не допускати залишення дітей удома без нагляду, а також під опікою сторонніх осіб. ОСОБА_2 на зауваження не реагувала. Батько малолітньої дитини ОСОБА_3 написав власноруч заяву від 14 січня 2026 року, в якій зазначив про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_5 . ОСОБА_2 через застосунок VIBER також повідомила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Таким чином, встановлені судом обставини та досліджені докази, зокрема висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх малолітніх дітей, є, на переконання суду, достатньо обґрунтованими, узгоджуються з інтересами дітей та відповідають фактичним даним, що містяться у досліджених письмових доказах.
В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН з прав дитини (1959 р.), Конвенції ООН про права дитини (1989 р.), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно – правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Як зазначено в Декларації ООН з прав дитини (1959 р.) «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».
Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. 
Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи які їх заміняють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У статті 7 Сімейного кодексу України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
У статті 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Відповідно до частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;
2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;
3) жорстоко поводяться з дитиною;
4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;
5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;
6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позивач, як на підставу позбавлення батьківських прав посилається на пункт 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України.
При цьому, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно із ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Таким чином, досліджений судом висновок Органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на переконання суду є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дітей, оскільки відповідає фактичним даним, що містяться в досліджених судом письмових доказах.
У цій справі встановлені обставини – систематичне невиконання батьківських обов`язків, антисанітарія, загроза здоров`ю дітей та самоусунення відповідачів, свідчать про неможливість виховання дітей у біологічній сім`ї.
Навпаки, поведінка відповідачів свідчить про їх незаінтересованість у розгляді справи на їх користь та свідчить про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 Сімейного кодексу України, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. За наведених обставин таке позбавлення буде законним, пропорційним та відповідатиме найкращим інтересам дітей.
Таким чином, відповідачі підлягає позбавленню батьківських прав щодо їх малолітніх дітей, а отже позов підлягає задоволенню.
Також, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у випадку, якщо відношення відповідачів зміниться, що буде підтверджуватись належними доказами, можливим є поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статті 169 Сімейного кодексу України.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову в інтересах малолітніх дітей.
Згідно з частиною шостою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З огляду на задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подається юридичною особою, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 01 січня 2026 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3 328,00 грн.
За таких обставин, з відповідачів у рівних частках на користь держави підлягає стягненню судовий збір, тобто у розмірі 1 664,00 грн з кожного.
Керуючись статтями 4, 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 Цивільно процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Органу опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області – задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо її малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 щодо його малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 664,00 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири гривні 00 копійок) гривень на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1 664,00 (одна тисяча шістсот шістдесят чотири гривні 00 копійок) гривень на користь держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – Орган опіки та піклування Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, місцезнаходження: пр. Петра Калнишевського 69, смт. Петриківка, Дніпровський район, Дніпропетровської області, 51800; код ЄДРПОУ 04339698.
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (знято з реєстрації 20.06.2023) АДРЕСА_2 .; РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 .
Повне судове рішення складено 22 червня 2026 року.

Суддя        І.М. Соловйов