КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження 
№33/824/1734/2026

П О С Т А Н О В А 

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року місто Київ
справа №369/591/26

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
при секретарі Балковій А.С.,

за участю: 
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Коломайко Марини Олександрівни,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Коломайко Марини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Коломайко М.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року скасувати, провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалася на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 29 грудня 2025 року, в той час як датою вчинення правопорушення зазначено 05 грудня 2025 року, отже строк в 24 години був порушений.
Вказувала, що протокол про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2025 року представниками поліції не був вручений ОСОБА_1 під розписку або будь яким іншим способом, а відтак зазначення, що останній відмовився підписувати протокол не відповідає дійсності так, як його право на ознайомлення з протоколом було порушено працівниками поліції через порушення вимог закону щодо строку та процедури складання адміністративного протоколу.
Посилалася на те, що протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому відсутні докази вручення другого екземпляру такого протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, відповідно до вимог ст.254 КУпАП.
Вказувала, що в порушення вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції не було роз`яснено його права та наслідки, які настануть у разі проходження огляду на стан сп`яніння чи відмови від проходження такого огляду. 
Зазначала, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості реалізувати свої права передбачені ст.268 КУпАП, які працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, та інших адміністративних матеріалів не були оголошені та роз`яснені належним чином. 
Також захисник-адвокат Коломайко М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року.
Посилалася на те, що оскаржувана постанова була отримана представником апелянта в приміщенні суду першої інстанції 02 лютого 2026 року.
Вказував, що апеляційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року було подано 12 лютого 2026 року у межах десяти днів з дня вручення їй постанови суду першої інстанції, однак постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2026 року апеляційну скаргу було повернуто особі, яка її подала у зв`язку із відсутністю документів на підтвердження повноважень на надання правничої допомоги ОСОБА_1 .
Зазначала, що з постановою Київського апеляційного суду від 27 лютого 2026 року вона була ознайомлена лише 06 березня 2026 року в приміщенні суду першої інстанції.
У судовому засіданні захисник-адвокат Коломайко М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення захисника-адвоката Коломайко М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова винесена 26 січня 2026 року.
Відповідно до супровідного листа Києво-Святошинським районним судом Київської області ОСОБА_1 було направлено копію оскаржуваної постанови на поштову адресу (а.с.22).
Доказів отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови від 26 січня 2026 року матеріали справи не містять.
В апеляційні скарзі захисник-адвокат Коломайко М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 вказує, що оскаржувана постанова була отримана представником апелянта в приміщенні суду першої інстанції 02 лютого 2026 року.
Апеляційна скарга захисника-адвоката Коломайко М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 була подана у десятиденний термін з дня вручення постанови суду першої інстанції представнику апелянта, а саме 12 лютого 2026 року.
Постановою судді Київського апеляційного суду від 27 лютого 2026 року апеляційну скаргу захисника-адвоката Коломайко М.О., подану в інтересах ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала, оскільки адвокатом Коломайко М.О. не надано належних документів на підтвердження повноважень на надання правової допомоги ОСОБА_1 в Київському апеляційному суді.
Відповідно до звіту про доставку вихідної кореспонденції, копію постанови суду від 27 лютого 2026 року було доставлено до електронного кабінету адвоката Коломайко М.О. 02 березня 2026 року (а.с.33).
Апеляційна скарга захисника-адвоката Коломайко М.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 повторно була подана 11 березня 2026 року.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Отже, проходження в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст.266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відповідно до п.п.2, 3, 6, 7 вказаної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а за змістом п.8 Порядку №1103 від 17 грудня 2008 року у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2025 рокусерії ААД №805893, 05 грудня 2025 року о 23:45 год. в селі Гореничі по вулиці Столична, 1-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volvo S60 д.н.з. НОМЕР_1 , зявними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або у медичному закладі ОСОБА_1  відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2025 року серії ААД №805893;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 05 грудня 2025 року;
відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції №855244.
Як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, працівником поліції ОСОБА_1 було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився (23:48:39-23:48:41). В подальшому на неодноразові пропозиції працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, ОСОБА_1 зазначив, що він відмовляється (23:48:45, 23:49:38, 23:49:54, 23:51:19-23:51:21). В подальшому працівником поліції було ознайомлено ОСОБА_1 із складеними адміністративними протоколами та роз`яснено останньому його права (00:26:56).
Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Сукупність наведених доказів підтверджує факт відмови ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку та порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений 29 грудня 2025 року, в той час як датою вчинення правопорушення зазначено 05 грудня 2025 року, отже строк в 24 години був порушений, а також про те, що протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не відповідає вимогам ст.256 КУпАП, оскільки в ньому відсутні докази вручення другого екземпляру такого протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності відповідно до вимог ст.254 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що безпосередньо після виявлення події правопорушення працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення від 06 грудня 2025 року ЕПР1 №532928, водночас, як підтверджується рапортом старшого інспектора СРПП ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області Кравцова О.Є. від 06 грудня 2025 року, під час його оформлення внаслідок некоректної роботи логістичного пристрою ІПНП була допущена технічна помилка щодо правової кваліфікації дій особи, а саме помилково зазначено ч.2 ст.130 КУпАП замість ч.1 ст.130 КУпАП. 
Таким чином протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 відносно ОСОБА_1 було складено одразу після виявлення правопорушення, а протокол серії ААД №805893 від 29 грудня 2025 року складено виключно з метою усунення технічної помилки, допущеної у первинно оформленому протоколі. 
Після виявлення зазначеної помилки працівниками поліції вживалися заходи щодо виклику ОСОБА_1 до підрозділу поліції, про що свідчать повідомлення про запрошення від 12 грудня 2025 року та від 20 грудня 2025 року, відповідно до яких останньому пропонувалося з`явитися до старшого інспектора СРПП ВП №3 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції Кравцова О.Є. 17 грудня 2025 року та 29 грудня 2025 року, що підтверджується чеками АТ «Укрпошта» про направлення зазначених повідомлень на адресу ОСОБА_1 , що свідчить про вжиття працівниками поліції належних заходів для його повідомлення та забезпечення реалізації ним процесуальних прав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 29 грудня 2025 року серії ААД №805893. Отже, часовий проміжок між датою вчинення правопорушення та датою складання протоколу серії ААД №805893 був обумовлений необхідністю виправлення технічного недоліку раніше складеного протоколу та забезпечення участі особи у відповідних процесуальних діях.
За таких обставин, предметом розгляду у даній справі є протокол серії ААД №805893 від 29 грудня 2025 року, складений після усунення технічної помилки. 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вручення другого примірника протоколу, оскільки матеріали справи містять докази вжиття працівниками поліції належних заходів щодо виклику та повідомлення ОСОБА_1 про необхідність прибуття до підрозділу поліції для належного оформлення адміністративних матеріалів.
Посилання захисника-адвоката Коломайко М.О. на те, що в порушення вимог чинного законодавства, ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції не було роз`яснено його права та наслідки, які настануть у разі проходження огляду на стан сп`яніння чи відмови від проходження такого огляду, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з відеозапису, долученого до матеріалів справи, після відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівником поліції було повідомлено останньому, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та роз`яснено останньому його права (23:51:28, 23:51:40). 
Докази, які містяться в матеріалах справи відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності є достатніми та переконливими для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1  у порушенні ним вимог п.2.5 ПДРУкраїни, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1  п.2.5, ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, вмотивованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику-адвокату Коломайко Марині Олександрівні, яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Коломайко Марини Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 січня 2026 року - залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.