ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2026 р.	Справа № 646/3583/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Фоміної Л.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 16.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Білінська О.В., вул. Українська, 15, м. Харків, Харківська, 61010, по справі № 646/3583/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції   
про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6926550 від 28.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП – НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, провадження у справі закрити, стягнути з відповідача судові витрати.
Рішенням Основ`янського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2026 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення у зв`язку з невідповідністю фактичних обставин викладеним в оскаржуваному рішенні висновкам, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 16 квітня 2026 року по справі № 646/3583/26; ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовільнити в повному обсязі, а саме визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6926550 від 28.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП – НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, а провадження у справі закрити. Стягнути з Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048; код ЄДРПОУ – 40108646) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП – НОМЕР_1 ) понесені судові витрати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що при постановці на облік автомобіль Mercedes-Benz CLA 250 VIN НОМЕР_2 мав сертифікат відповідності, згідно з яким пристрої освітлення та світлової сигналізації відповідають вимогам чинних в Україні нормативних документів. Взяття на облік до єдиної державної системи обліку транспортного засобу можливий лише в разі відповідності даного автомобіля стандартам та вимогам ДСТУ. Отже, в даному випадку автомобіль Mercedes-Benz CLA 250 WDDSJ4EB5KN711860 відповідає необхідним вимогам для взяття на облік та відповідно користування транспортним засобом на території України
На думку скаржника, працівник поліції, який виносив оскаржувану постанову, не є експертом щодо відповідності пристроїв освітлення та світлової сигналізації автомобілів вимогам чинних в Україні нормативних документів, при винесені оскаржуваної постанови не мав даних про переобладнання вказаного автомобіля із заводських технічних характеристик. 
Також зазначив, що оскаржуваною постановою поліцейського ЕНА № 6926550 дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КУпАП (несправні світлові прилади/ переобладнання). Натомість суд у своєму рішенні відмовив у задоволенні позову, обґрунтовуючи відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Вказав на те, що відповідачем не надано до постанови доказів на підтвердження дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, щодо забезпечення прав особи, яка притягається до відповідальності; крім того не надано доказів на підтвердження порушення водієм правил дорожнього руху, за які він притягнутий до відповідальності, і відповідно наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, в тому числі і правопорушення, відповідальність за яке передбачена у ч.1 ст.121 КУпАП.
Департамент патрульної поліції надав суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 16.04.2026 року змінити у вступній та мотивувальній частині, замінивши «ч. 2 ст. 122 КУпАП» на «ч. 1 ст. 121 КУпАП», а в іншому залишити без змін.
Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу позивача просив судове засідання проводити за наявними матеріалами без участі представника Департаменту патрульної поліції.
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що 28.03.2026 інспектором 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в місті Києві лейтенантом поліції Кругликом С.С. прийнято постанову серії ЕНА № 6926550, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.
Згідно з постановою 28.03.2026 о 22:51:38 у м. Київ, проспект академіка Палладіна, 34, водій керував ТЗ, у якого змінено колір покажчика повороту на червоний, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, чим порушив п. 31.4.3. ПДР – керування водієм ТЗ, що має ознаки несправних світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його заборонено переобладнувати з порушенням відповідних правил, норм і стандартів». 
Позивач, не погодившись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем адміністративного порушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП наявний та доведений, а тому відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 6926550 від 28.03.2026 року і закриття справи про адміністративне правопорушення.
Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 14 Закону № 3353-XII учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
В силу приписів ч. 4, ч. 5 ст. 14 Закону № 3353-XII учасник дорожнього руху може оскаржити дію працівника відповідних підрозділів Національної поліції, військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України у разі порушення з його боку чинного законодавства.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі – ПДР), відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил (п. 1.1).
Відповідно до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).
Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 31.1 ПДР визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Згідно з пп. 31.4.3 п. 31.4 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади:
а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
б) порушено регулювання фар;
в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;
г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;
ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Стаття 280 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно із ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі – Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно із ст. 40 Закон № 580-VIII поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За визначенням ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Як установлено з матеріалів справи, суд першої інстанції, вирішуючи спір, надав оцінку відеозапису з нагрудної камери поліцейського та дійшов висновку про його неналежність в якості доказу вчинення позивачем правопорушення, оскільки із указаного відеозапису вбачається, що позивач керував транспортним засобом, який мав задні покажчики червоного кольору. 
Разом з тим, суд першої інстанції, досліджуючи відеозапис з нагрудної бодікамери (відеореєстратора), залишив поза увагою, що в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення не зазначено інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.
Згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Тобто, ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Як установлено з матеріалів справи, в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6926550 від 28.03.2026 відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Графа 7 «До постанови додаються» не заповнена.
Враховуючи відсутність в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис бодікамери, а також відомостей, щодо проведення фіксування, наданий відповідачем відеозапис, оцінка якому надавалась судом першої інстанції, не є належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 24.01.2019 по справі № 428/2769/17, від 13.02.2020 по справі № №524/9716/16-а, від 19.02.2020 по справі № 607/3394/17.
Колегія суддів зауважує, що сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.
Водночас, інших належних та допустимих доказів у підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення відповідачем не надано.
Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Колегія суддів також додатково зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності і доведеності факту вчинення позивачем адміністративного порушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки як підтверджується матеріалами справи, зокрема постановою серії ЕНА № 6926550 від 28.03.2026 дії позивача було кваліфіковано як порушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що в цьому випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, доводам сторін у справі, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Щодо розподілу витрат зі сплати судового збору, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судом встановлено, що позивачем понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 532,48 грн та апеляційної скарги 798,72 грн, що підтверджується квитанціями.
Враховуючи, що за наслідками судового розгляду позов задоволено, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Основ`янського районного суду міста Харкова від 16.04.2026 року по справі № 646/3583/26 скасувати та прийняти нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6926550 від 28.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП.
Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .
Стягнути з Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір за подання позову у розмірі 532,48 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 798,72 грн, а всього 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня) 20 копійок. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя 		Л.О. Фоміна	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц