Справа № 309/1193/26 
Провадження № 1-кп/309/82/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 року м. Хуст

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 
сторін кримінального провадження: 
прокурора: ОСОБА_3 
обвинуваченого: ОСОБА_4 
захисника: ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 12026140000000281 від 27.03.2026 року відносно:
ОСОБА_4 , 1971 року народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, –

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у порушення вимог ст. 68 Конституції України, діючи як виконавець у складі організованої групи з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом організував незаконне переправлення військовослужбовця ОСОБА_9 через державний кордон України, сприяв його незаконному переправленню через державний кордон України поза митним та прикордонним контролем, минаючи встановлені пункти пропуску, в умовах дії правового режиму воєнного стану.
У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.08.2025 р., ОСОБА_4 залучений ОСОБА_6 до організованої злочинної групи під керівництвом ОСОБА_7 .
В подальшому ОСОБА_4 , діючи в скалід організованої злочинної групи, виконуючи злочинні вказівки організатора ОСОБА_7 , спрямовані на пошук особи з числа жителів прикордонних населених пунктів, які можуть безпосередньо переправити ОСОБА_9 через державний кордон України звернувся до ОСОБА_10 , яка звела ОСОБА_4 з ОСОБА_8 .
Після чого ОСОБА_4 за вказівкою ОСОБА_7 , залучив ОСОБА_8 до складу організованої злочинної групи. 
Надалі, 09.10.2025 р. ОСОБА_4 продовжуючи виконувати злочинні вказівки ОСОБА_7 , отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 3000 долаівр США (в якості авансу за організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України) та перевіз останнього з будинку, що розташований в АДРЕСА_2 до місця поблизу безпосереднього переправлення через державний кордон України, а саме до цвинтаря у с. Ракош Хустського району Закарпатської області. 
Після чого, отримані від останнього грошові кошти передав ОСОБА_8 (через ОСОБА_11 ), за що отримав грошову винагороду в розмірі 300 доларів США.
Того самого дня, продовжуючи виконувати злочинні вказівки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 після успішного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України та потрапляння останнього до Румунії, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 4000 доларів США, як другу частину платежу за організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 . 
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприяння їх вчиненню наданням засобів та усуненням перешкод, в складі організованої групи, з корисливих мотивів.
Крім цього, ОСОБА_4 у порушення вимог ст. 68 Конституції України, діючи як виконавець у складі організованої групи з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повторно, маючи спільний злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення особи призовного віку від 18 до 60 років, якій в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску, з метою особистого протиправного збагачення, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, виконуючи вказівки ОСОБА_7 , зателефонував ОСОБА_8 та запропонував переправити ще одну особу ( ОСОБА_13 ) через державний кордон України, поза астановлен7ими пунктами пропуску до Румунії, на що ОСОБА_8 погодився та повідомив, що це коштує 6000 доларів США. 
В подальшому отриману інформацію ОСОБА_4 довів до відома ОСОБА_7 , який в свою чергу передав її ОСОБА_9 , проте зазначив, що переправлення другої особи буде вартувати вже 8000 доларів США. В подальшому отриману інформацію ОСОБА_14 переказав ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
09.10.2025 ОСОБА_4 перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_2 отримав від ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 8000 доларів США за організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_13 . 
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприяння їх вчиненню наданням засобів та усуненням перешкод, в складі організованої групи, з корисливих мотивів, вчинене повторно.
До обвинувального акту долучено угоду про визнання винуватості укладену 27.03.2026 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. При призначенні покарання просить також врахувати, що ОСОБА_4 беззастережно визнав свою провину та на стадії досудового розслідування надавав показання, які мають значення для вказаного кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, свою вину визнав беззастережно повністю, просив призначити узгоджену міру покарання, згодний з умовами угоди, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу та просив суд затвердити укладену угоду. При цьому судом було роз`яснено ОСОБА_4 приписи ст,ст. 473, 474 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки така укладена в порядку, передбаченому КПК України та просив призначити узгоджену в угоді міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України у мінімальному розмірі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Статтею 474 КПК України регламентований загальний порядок судового провадження на підставі угоди.
Вбачається, що 27.03.2026 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.332 КК України, обвинувачений у повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Також, сторонами узгоджено у п. 5 угоди про визнання винуватості, обов`язки підозрюваного щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, а саме: зобов`язання ОСОБА_4 надавати викривальні покази щодо особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та інших відомих йому обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.
Судом також було роз`яснено ОСОБА_4 , що порушення зазначених у п. 5 обов`язків може мати наслідком скасування вироку, яким затверджена угода, відповідно до ст. 476 КПК України.
Згідно п. 6 угоди про визнання винуватості підстав для цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків не встановлено. Судові витрати та речові докази по справі відсутні. 
Пунктом 7 угоди про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю та без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України застосувати до нього звільнення від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1, ч. 4 ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Частиною 3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти відповідні рішення, в тому числі положеннями п.1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження розслідування в порядку, передбаченому ст..ст.468-475 КПК України.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
За п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, як сприяння в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, вчинене повторно. Дане кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Обвинувачений раніше не судимий, на обліку психіатра та нарколога не перебуває, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним
Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.
Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
При цьому суд зазначає, що обумовлення сторонами угоди у її тексті факультативних питань, які не передбачені загальними вимогами до таких угод згідно з ст. 472 КПК України (зокрема щодо пропонованого терміну іспитового строку та стягнення процесуальних витрат), та які належать до дискреційних повноважень суду при ухваленні вироку, є пропозиціями до суду, які самі по собі не порушують прав та свобод сторін.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.
Таку угоду не може бути укладено у провадженні, в якому бере участь потерпілий, тобто щодо злочинів чи кримінальних проступків, внаслідок вчинення яких було завдано шкоди правам та інтересам окремих громадян, інтересам юридичних осіб, а також у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, незалежно від кола суб`єктів, яким завдано шкоди внаслідок вчинення таких злочинів.
В укладенні даної угоди згідно з ст.52 КПК України брав участь захисник.
Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди та призначення підозрюваному узгодженого сторонами виду та міри покарання.
Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
При цьому щодо узгодженого сторонами угоди покарання суд зазначає наступне.
Так, сторони погодили в угоді, що при призначенні ОСОБА_4 покарання слід застосувати приписи ст. 69 КК України, призначивши його менше нижньої межі санкції ч.3 ст. 332 КК України.
В угоді наведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, у тому числі шляхом надання викривальних показань щодо причетності інших осіб до вчинення цього кримінального правопорушення, а також враховано особу підозрюваного, який беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Враховуючи наведене, з огляду на значний суспільний інтерес (що підтвердив у судовому засіданні прокурор, надавши відповідні роз`яснення, які суд не ставить під сумнів), в забезпеченні швидкого судового провадження, зважаючи на співпрацю підозрюваного ОСОБА_4 зі стороною обвинувачення, на думку суду застосування положення ст. 69 КК України та призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, у даному випадку не суперечить приписам ст. 69 КК України, є можливими та належним чином обґрунтованим, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
В угоді також наведено обґрунтування можливості звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків визначених ч.1 ст. 76 КК України.
В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.
Судові витрати та речові докази відсутні.
Запобіжний захід під час судового розгляду до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався, клопотань про його обрання не надходило.
Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд - 

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №12026140000000281 від 27.03.2026 року, укладену 27.03.2026 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 ..
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі та відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком у 2 (два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського
районного суду ОСОБА_1