ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 292/336/26
Провадження № 2/292/333/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року с-ще Пулини

Пулинськогорайонного суду Житомирської області
Головуюча суддя Гуц О.В.
секретар судового засідання Риданова Г.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Солвентіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.  У С Т А Н О В И В : 

У квітні 2026 року позивач  ТОВ "Фінансова компанія "Солвентіс" звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що між 25.11.2020 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладений договір про надання кредиту №4218932, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 12000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/10-2025 , відповідно до якого ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором №4218932 від 25 листопада 2020 року.
31 жовтня 2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» укладено договір факторингу №ДФ-31102025, відповідно до якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» передало ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором №4218932 від 25 листопада 2020 року, боржником в якому виступає відповідач ОСОБА_1 .
Зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до розрахунку заборгованості становить 78178,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12000,00 грн., заборгованість за відсотками 66178,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №4218932 від 25 листопада 2020 року у розмірі 78178 грн., судові витрати у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.
Ухвалою Пулинського районного суду Житомирської області від 27.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд її призначений у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Однак, поштове відправлення адресоване  ОСОБА_1 повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній».
Відповідно до норм ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у cправі №910/1730/22 зазначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі №911/3113/20).
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, вжиття судом заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд дійшов такого висновку.
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. 
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. 
З матеріалів справи вбачається, що 25.11.2020 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №4218932 ( далі - Договір ), який підписано позичальником одноразовим ідентифікатором PS4218932, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 1.1 Договору визначення понять і термінів, які містяться у цьому Договору, тлумачаться відповідно до цього Договору та Розділу 2 Правил надання кредиту ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», що розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua.
Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що вона ознайомлена з умовами договору та правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх ( п.7.2 Договору).
Пунктом 1.3. Договору передбачено, що сума кредиту складає 12000,00 грн.

Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3 цього договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника ( п.1.4. Договору).
Пунктом 1.7. Договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до якого:
- у випадку використання кредиту менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка складає 5,10 % від визначеної в п. 1.3. цього договору суми кредиту;
- у випадку використання позичальником лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом 30 календарних днів з 25.11.2020 до 25.12.2020 (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,02% (Акційна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні покращених умов кредитування складає 15672,00 грн., у тому числі основна сума кредиту 12000 грн., проценти за користування кредитом 3672 грн.;
- при використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 25.11.2020 до 25.12.2020 (включно) - 1,70 % за один день користування кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил); в спеціальний період (п.2.40. Правил) з 26.12.2020 до 23.06.2021 (включно) - 3 % за один день користування кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил).
Відповідно до п. 3.1. Договору сторони погодили, що строк дії договору (п. 2.41. Правил) встановлюється з дати укладення договору 25.11.2020 до кінцевої дати виконання договору 23.06.2021 (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію з дати повернення/погашень кредиту (п. 2.8. Правил).
Згідно графіка платежів за лояльними (покращеними) умовами кредитування: повне виконання зобов"язань у базовий період, за загальними умовами кредитування, дата початку періоду - 25.11.2020, базовий - 25.11.2020, спеціальний - 26.12.2020, дата платежу - 25.12.2020, 23.06.2021, загальна сума платежу - 15672 грн., 18119 грн., 6,40 грн., основна сума кредиту - 12000 грн., проценти за користування кредитом - 3672 грн., 6120 грн., 5,40 грн., процентна ставка - 1,02%, 1,70%, спеціальна ставка - 3%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 372,30%, 620,50 грн., 1095%, абсолютне значення подорожчання кредиту - 3672 грн., 6120 грн., 5,40 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту - 15672 грн., 18119 грн., 6,40 грн. 
Відповідно до паспорта споживчого кредиту, відповідачці надано кредит в розмірі 12000 грн., строком до 23.06.2021, процентна ставка, відсотків річних: за лояльними (покращеними) умовами кредитування до 25.12.2020 - 1,02% (372,30%), за загальними умовами до 25.12.2020 - 1,70% (620,50%), до 23.06.2021 - 3% (1095%). Загальні витрати за кредитом - за лояльними (покращеними) умовами - 3672 грн., за загальними умовами - 6125,40 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - за лояльними (покращеними) умовами - 15 672 грн., за загальними умовами - 18125,40 грн. 
З довідки ТОВ "ФК "Елаєнс" вбачається, що на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку), укладеного між ним та ТОВ "Алекскредит", 25.11.2020 на картку 5355571187844899, перераховано кошти в сумі 12000 грн. 
Як вбачається з детального (щоденного) розрахунку заборгованості за договором про надання кредиту №4218932 від 25.11.2020, станом на 29.10.2025, заборгованість ОСОБА_1 становить 78178 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 12000 грн., заборгованість по відсотках - 66178 грн. 25.12.2020, 26.01.2021, 13.02.2021, 23.02.2021, 04.03.2021, 15.03.2021, 25.03.2021, 04.04.2021, 17.04.2021, 27.04.2021, 09.05.2021, 19.05.2021, 01.07.2021 ОСОБА_1 сплачено 3672 грн., 3672 грн., 2448 грн., 1224 грн., 1101,60 грн., 1346,40 грн., 1368 грн., 1368 грн., 1368 грн., 1368 грн., 1428 грн., 1428 грн., 50 грн., які зараховані в рахунок сплати відсотків. Нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалось з 26.11.2020 по 20.11.2021.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/10-2025, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Цей договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 31.12.2025, а в частині виконання зобов`язань, до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань та набирає чинності з моменту його укладання сторонами. (п.10.1., 10.4. Договору).
Відповідно до договору факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025:
- "Право вимоги" означає всі права клієнта за договірними відносинами з боржником, в тому числі права грошових вимог по поверненню наданих боржнику коштів, строк платежу за якими настав (наявна вимога) або настане в майбутньому (майбутня вимога);
- "Реєстр прав вимог/Реєстр" - інформація щодо боржників, право вимоги до яких відступається за цим договором ( включаючи перелік таких боржників, підстави виникнення права вимоги, сума заборгованості), оформлена за формою, встановленою у відповідному додатку до цього договору.
Пункт 2.1.3. договору факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025 передбачає, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається шляхом підписання сторонами договору та відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками (за умови використання) договір та реєстр прав вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.
Протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня переходу прав вимоги, клієнт зобов`язаний передати фактору документи щодо кожного боржника, вказаного в реєстрі, в електронному вигляді в погоджений сторонами спосіб. Факт прийому - передачі документів фіксується сторонами шляхом підписання акту прийому - передачі документів за формою, погодженою сторонами у додатку №3 до цього договору (п.2.2. Договору).
Згідно витягу з реєстру боржників від 29.10.2025 до договору факторингу № АК-29/10-2025 від 29.10.2025 року від ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» до ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання кредиту №4218932 від 25.11.2020 у сумі 78178 грн., з яких: 12000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 66178 грн. - заборгованість за відсотками.
З платіжної інструкції №339 від 30.10.2025, вбачається, що ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» здійснило оплату ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» згідно договору факторингу №29/10-2025 від 29.10.2025, в сумі 2 000 000,00 грн.
Таким чином, ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за договором про надання кредиту №4218932 від 25.11.2020.
Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» суму заборгованості за договором про надання кредиту №4218932 від 25.11.2020 незмінювало.
31.10.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" укладено договір факторингу № ДФ-31102025, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб.
Цей договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками і діє до 31.12.2025, а в частині виконання зобов`язань до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань та набирає чинності з моменту його укладання сторонами. (п.10.1., 10.4. Договору).
Відповідно до договору факторингу № ДФ-31102025 від 31.10.2025:
- "Право вимоги" означає всі права клієнта за договірними відносинами з боржником, в тому числі права грошових вимог по поверненню наданих боржнику коштів, строк платежу за якими настав (наявна вимога) або настане в майбутньому (майбутня вимога);
- "Реєстр прав вимог/Реєстр" - інформація щодо боржників, право вимоги до яких відступається за цим договором ( включаючи перелік таких боржників, підстави виникнення права вимоги, сума заборгованості), оформлена за формою, встановленою у відповідному додатку до цього договору.
Пункт 2.1.3. договору факторингу № ДФ-31102025 від 31.10.2025 передбачає, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається шляхом підписання сторонами договору та відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками (за умови використання) договір та реєстр прав вимоги підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.
Протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня переходу прав вимоги, клієнт зобов`язаний передати фактору документи щодо кожного боржника, вказаного в реєстрі, в електронному вигляді в погоджений сторонами спосіб. Факт прийому - передачі документів фіксується сторонами шляхом підписання акту прийому - передачі документів за формою, погодженою сторонами у додатку №3 до цього договору (п.2.2. Договору).
Згідно витягу з реєстру боржників від 31.10.2025 до договору факторингу № ДФ-31102025 від 31.10.2025 від ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» (клієнт) та ТОВ "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання кредиту №4218932 від 25.11.2020 у сумі 78178 грн., з яких: 12000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 66178 грн. - заборгованість за відсотками.
З платіжної інструкції №1118 від 05.11.2025, вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія "СОЛВЕНТІС" здійснило оплату ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» згідно договору факторингу №ДФ31102025 від 31.10.2025, в сумі 2071261,13 грн.
Таким чином, ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за договором про надання кредиту №4218932 від 25.11.2020 та є належним позивачем у справі.
Позивач - ТОВ "ФК "Солвентіс", до якого за договором відступлення прав вимоги перейшло право грошової вимоги до відповідача, суму заборгованості не змінювало.
Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як вбачається зі ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди.
Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Судом встановлено, що договір між сторонами укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію").
У ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачений порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").
Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами.
Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Виходячи з приписів ст.ст.1046, 1054 ЦК України, в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передання грошей позичальникові, оскільки саме з цього моменту кредитний договір є укладеним.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі №194/1126/18.
Відповідно до пункту 5 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 №163 встановлено, що вимоги цієї Інструкції поширюються на ініціаторів, надавачів платіжних послуг і обов`язкові для виконання ними.
Згідно пункту 10 вказаної Інструкції, під час здійснення розрахунків можуть застосовуватись розрахункові документи на паперових носіях та в електронному вигляді.
Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Таким чином, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції та заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа.
У той же час, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано жодних доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам щодо платіжних документів, та підтверджували факт перерахування ТОВ "Алекскредит" відповідачці суму кредиту на картку, дату їх отримання, що унеможливлює перевірку правильності проведеного банком розрахунку заборгованості, а тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідачки перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є доведеними.
Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є складеним розрахунковим документом.
На підтвердження правильності складеного розрахунку, позивачем виписки по картковому рахунку відповідачки, з якої можна було б встановити факт користування ОСОБА_1 кредитними коштами, рух коштів по карті та наявність заборгованості, не надано.
Додану до позовної заяви довідки у виді таблички ТОВ ФК "Елаєнс" про перерахування ОСОБА_1 суми кредиту, суд до уваги не приймає, оскільки такий документ викликає обгрунтовані сумнів у його достовірності, так як складений кредитором, який є зацікавленою особою, а відображені у ньому дані іншими доказами не підтверджені. До позовної заяви позивачем не надано доказів про те, що зазначена у довідці картка належить саме відповідачці.
Ненадання підтверджуючих документів про перерахування відповідачці кредит в розмірі 12000 грн., унеможливлює перевірку правильності проведеного розрахунку заборгованості, а тому відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідачки перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку, є доведеними.
Про неможливість подання таких документів, позивач не заявляв та клопотання про їх витребування судом, не подавав.
Саме на позивача покладено обов`язок довести обставини, які мають значення для справи: доводять перерахування відповідачці виданих коштів та наявність заборгованості. За невчинення належних процесуальних дій, позивач і несе ризик настання відповідних наслідків пов`язаних з цим (ст.12 ЦПК України).
Верховний Суд в постанові від 17.12.2021 по справі № 278/2177/15-ц зробив висновок, що заборгованість за кредитом має доводитись первинними касовими документами, наприклад виписками за картковими рахунками за кредитним договором.
Крім того, за відсутності підтверджуючих даних про перерахування 25.11.2020 відповідачці кредиту в сумі 12000 грн., відомості зазначені в договорі та розрахунку заборгованості за даним договором суд не може вважати достовірними та такими, які підтверджують зазначені в них відомості, оскільки не підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, а тому викликають сумнів в їх достовірності.
Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу з відповідача не стягується.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 76, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Солвентіс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя О. В. Гуц