ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"05" травня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/676/26	
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження 
справу № 916/676/26
за позовом Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1; код ЄДРПОУ 26597691); 
до відповідача Акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, код ЄДРПОУ 00135390);
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради
про стягнення 939 036,66 грн., -
ВСТАНОВИВ:

25.02.2025 Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 698/26) до Акціонерного товариства «Укрнафта», в якій просить суд стягнути з відповідача 939 036,66 грн. заборгованості, у тому числі: 793 031,07 грн – основної заборгованості, 32 925,41 грн. – 3 % річних, 96 174,05 грн. – інфляційних витрат, 16 906,13 – пені, а також витрат по сплаті судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до АТ “Укрнафта” з моменту виникнення у нього права власності на об`єкт нерухомого майна – нежилу будівлю автозаправної станції-перейшли усі права та обов`язки орендаря земельної ділянки згідно договору оренди землі від 28.01.2002р, на якій це майно розміщено, у тому числі і щодо повної та своєчасної сплати орендної плати. Втім, як зазначає позивач, АТ «Укрнафта» в період з 01.09.2021 по 31.08.2024 належним чином не виконувало свого обов`язку по сплаті орендної плати.
Одночасно із позовною заявою Одеська міська рада подала заяву про забезпечення позову (зареєстрована канцелярією суду 26.02.2026 за вх. №2-367/26).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2026 у задоволенні заяви Одеської міської ради про забезпечення позову (вх. №2-367/26 від 26.02.2026) у справі №916/676/26 відмовлено.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2026 позовну заяву Одеської міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3427/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження; залучено Департамент архітектури, містобудування та земельних ресурсів Одеської міської ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.
Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Згідно з ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Відповідно до пп. 3,4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
19.03.2026 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№9739/26), згідно якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Так, у відзиві на позов, відповідач заперечує щодо події переходу до нього права оренди земельної ділянки, як до нового власника нерухомості, зазначаючи про те, що АТ «Укрнафта» належить на праві власності автозаправна станція, що розташована за адресою: м. Одеса, вулиця Чорноморського козацтва, 80 на підставі договору купівлі-продажу майна №27-12 від 18.12.2003р., укладеного між останнім та ТОВ «Євротрейд». Разом з тим, як зазначає відповідач, земельна ділянка, на якій знаходиться належна йому на праві власності автозаправна станція була передана в оренду ТОВ «Мавекс» на підставі договору оренди землі від 28.01.2002р. При цьому, після набуття ТОВ «Євротрейд» права власності на АЗС за договором купівлі-продажу №74 від 01.12.2003 (до набуття права власності АТ «Укрнафта), будь-які зміни до договору оренди земельної ділянки не вносилися та право оренди земельної ділянки під АЗС за ТОВ «Євротрейд» переоформлене не було. Відтак, відповідач вважає, що право оренди земельної ділянки під АЗС до ТОВ «Євротрейд» не перейшло, земельна ділянка під АЗС продовжувала залишатися в оренді ТОВ «Мавекс», а оскільки право оренди на земельну ділянку у ТОВ «Євротрейд» не виникло, таке право оренди земельної ділянки не перейшло і до АТ «Укрнафта» під час купівлі АЗС у ТОВ «Євротрейд». З огляду на викладене, АТ «Укрнафта» стверджує, що є неналежним відповідачем у даній справі. 
27.03.2026 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №10754/26), згідно якої останній не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, зазначаючи про те, що згідно з інформаційною довідкою з реєстру № 464330556 від 16.02.2026 р. АТ «Укрнафта» з 21.05.2004 р. належить АЗС на 150 заправок на добу загальною площею 47,5 кв.м, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80, на підставі договору купівлі-продажу від 18.12.2003 р. № 27-12. А відтак, оскільки власником автозаправної станції на 150 заправок на добу за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80, яка розташована на орендованій за Договором земельній ділянці, починаючи з 21.05.2004 є саме АТ «Укрнафта», то до останнього також перейшло право оренди землі, у тому числі і обов`язок зі сплати орендної плати, адже в силу ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України відбулася заміна сторони договору. Тобто, з моменту державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна відбулася автоматична заміна орендаря земельної ділянки у договорі оренди землі і цей договір діє на тих самих умовах вже для АТ «Укрнафта» як для нового власника вказаного об`єкту нерухомого майна, зокрема, і в частині обов`язку орендаря зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
При цьому, позивач звертає увагу, що усі наведені відповідачем обставини, на яких ґрунтується відзив на позовну заяву, зокрема щодо переходу прав та обов`язків за договором до нового власника – АТ «Укрнафта», припинення договору оренди вже встановлені у рішенні Господарського суду Одеської області від 01.09.2022 р. та постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 р. у справі 916/2194/21. Так, при винесенні постанови від 20.12.2022 року у справі № 916/2194/21, суд, дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, прийшов до висновку, що заявлені Одеською міською радою позовні вимоги до АТ «Укрнафта» про стягнення 756 571,50 грн заборгованості за період з 01.02.2018 р. по 31.01.2021 р., які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору оренди землі від 28.01.2002р. в частині сплати орендної плати за користування земельною ділянкою є обґрунтованими.
07.04.2026 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. №11869/26), згідно яких останній, зокрема, не погоджується із твердженнями позивача, що датою відчуження АЗС є 21.05.2004. На думку відповідача, датою відчуження АЗС від ТОВ «Євротрейд» до АТ «Укрнафта» є 18.12.2003 (дата укладання договору купівлі-продажу №27-12 від 18.12.2003). Крім того, зазначаючи про безпідставність позовних вимог, посилається на укладений між ТОВ «Мавекс» та АТ «Укрнафта» договір про відшкодування витрат з орендної плати №19/а від 01.10.2006, згідно якого, сторони домовилися, що на умовах укладеного договору, АТ «Укрнафта» зобов`язується провести повний взаєморозрахунок з ТОВ «Мавекс» за сплачену ним орендну плату згідно договорів оренди земельних ділянок, включно із спірною у цій справі. 
До заперечень на відповідь на відзив, відповідачем було додано: копію договору «на возмещение затрат по арендной плате» (мовою оригіналу) №19/а від 01.10.2006, який складений російською мовою.
Так, згідно ст. 91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
При цьому, відповідно до статті 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.
Відповідно до статті 14 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.
Статтею 10 Господарського процесуального кодексу України також передбачено, що господарське судочинство у судах здійснюється державною мовою.
Згідно п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси засвідчують вірність перекладу документів з однієї мови на іншу.
У постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 910/4473/17 колегією суддів зазначено, що докази, не перекладені з російської мови (недержавної мови) на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку статті 79 Закону України "Про нотаріат" не є належними документами, оскільки не оформлені в установленому законом порядку. 
Враховуючи викладене, оскільки копію договору «на возмещение затрат по арендной плате» (мовою оригіналу) №19/а від 01.10.2006, який складений російською мовою, подано до суду відповідачем без нотаріально засвідченого перекладу на українську мову, такий доказ є неналежним та неприймається судом до уваги.
Також, 07.04.2026 до суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів (вх. №11873/26), згідно якого останній просить суд: поновити АТ «Укрнафта» строк для подання клопотання про витребування доказів; витребувати у Головного управління ДПС в Одеській області, який є розпорядником інформації – інформацію щодо загальної суми сплати орендної плати, яку ТОВ «Мавекс» сплатило за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5110137600:44:004:0024 за договором оренди земельної ділянки від 28.01.2002 за період користування з 28.01.2002 по 24.09.2020, з розбивкою сум за місяцями років.
В обґрунтування зазначеного клопотання останній посилається на те, що з метою підтвердження обставин, на які відповідач посилається в своєму відзиві, відповідач 27.03.2026 (після ознайомлення з позицією позивача щодо відзиву на позов) звернувся до ГУ ДПС в Одеській області, який є розпорядником такої інформації з адвокатським запитом про надання інформації щодо сплати орендної плати, яку ТОВ «Мавекс» (ідентифікаційний код 30555833) сплатило за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5110137600:44:004:0024 за договором оренди земельної ділянки від 28.01.2002, за період користування з 28.01.2002 по 24.09.2020 та її розмір з розбивкою сум за місяцями років (копія запиту додається). У відповідь на адвокатський запит Головне управління ДПС в Одеській області повідомило, що запитувана інформація є інформацією з обмеженим доступом для третіх осіб та відмовило у її наданні.
09.04.2026 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів та пояснення на заперечення на відповідь на відзив (вх. №12259/26), згідно яких останній зазначає, що вказане клопотання є необґрунтованим, таким, що не відноситься до предмету розгляду даної справи. Так, позивач зазначає, що заявлений у даній справі період заборгованості зі сплати орендної плати становить з 01.09.2021 р. по 31.08.2024 р. Тоді, як відповідач просить суд витребувати у ГУ ДПС в Одеській області інформацію щодо загальної суми сплати орендної плати, яку ТОВ «Мавекс» сплатило за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5110137600:44:004:0024 за договором оренди земельної ділянки від 28.01.2002 р., за період користування з 28.01.2002 р. по 24.09.2020 р., який не має жодного доказаного значення для даної справи. 
Розглянувши клопотання відповідача про поновлення процесуального строку для подання клопотання про витребування доказів, суд визнає обставини, які викладені у клопотанні позивача такими, що заслуговують на увагу, з огляду на що, суд задовольняє клопотання позивача та поновлює позивачу строк для подання клопотання про витребування доказів - на підставі ст. 119 ГПК України.
Разом з тим, розглянувши клопотання відповідача про витребування доказів (вх.№ 11873/26 від 07.04.2026), суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Частиною 2 ста. 81 ГПК України встановлено, що у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути, зокрема, зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.
Згідно ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Так, суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з АТ «Укрнафта» заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5110137600:44:004:0024 за договором оренди земельної ділянки від 28.01.2002 за період з 01.09.2021 по 31.08.2024.
Відтак, до предмету доказування по даній справі не входить встановлення обставин сплати чи несплати ТОВ «Мавекс» орендної плати за користування зазначеною земельною ділянкою за період з 28.01.2002 по 24.09.2020.
Частиною 1 статті 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
З огляду на викладене, враховуючи, що інформацію, яку просить витребувати відповідач, не стосуються предмета доказування по справі, суд відмовляє АТ «Укрнафта» у задоволенні клопотання про витребування доказів.
22.04.2026 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення (вх. №13958/26), згідно яких остання в повному обсязі підтримує позовні вимоги Одеської міської ради про стягнення з відповідача 939 036,66 грн.
28.04.2026 до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог (вх. №14714/26), відповідно до якої останній просить суд: прийняти заяву Одеської міської ради про збільшення розміру позовних вимог у справі № 916/676/26 до розгляду; вважати позовні вимоги Одеської міської ради викладеними в наступній редакції: 1. Стягнути з АТ «Укрнафта» заборгованість за період з 01.02.2021 р. по 31.01.2026 р. у загальній сумі 1 870 780,21 грн, з яких: заборгованість за договором оренди землі від 28.01.2002 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенком Л.І. 28.01.2002 р. та зареєстрованим в реєстрі за № 1077, у розмірі 1 379 191,84 грн, інфляційні втрати у розмірі 361 568,07 грн, 3% річних у розмірі 93 816,75 грн та пеня у розмірі 36 203,55 грн, на користь Одеської міської ради відповідними реквізитами 2. Стягнути з АТ «Укрнафта» витрати зі сплати судового збору у розмірі 23 780,56 грн, з яких судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 22 449,36 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1 331,20 грн на користь Одеської міської ради на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради за відповідними реквізитами.
Розглянувши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог (вх. №14714/26), суд зазначає таке.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Отже, усі дії з підготовки справи до розгляду у спрощеному позовному провадженні суд має вчинити до початку першого засідання у справі або протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання не проводиться.
Таким чином, враховуючи, що заява про збільшення розміру позовних вимог позивачем подана вже після спливу 30 днів з дня відкриття провадження у справі, суд залишає її без розгляду - на підставі ст. 118 ГПК України.
Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення поняття розумний строк вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі Броуган та інші проти Сполученого Королівства).
Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.
Враховуючи введення воєнного стану в Україні згідно Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, суд застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
У відповідності до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. 
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5101538852014 від 07.11.2014 земельна ділянка з кадастровим номером 5110137600:44:004:0024, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80 належить до комунальної власності, власником якої Одеська міська рада.
28.01.2002 року між Одеською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мавекс» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1.1 якого, орендодавець на підставі Закону України «Про оренду землі» та рішення Одеської міської ради № 2587-ХХІІІ від 04.07.2001 надає, а орендар приймає у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80, загальною площею 4167 кв.м., яка складається із земельних ділянок: площею 3276 кв.м. для будівництва, експлуатації та обслуговування автозаправної станції на 150 заправок на добу; площею 891 кв.м. для благоустрою та озеленення території.
Згідно з п. 1.2 договору зазначена земельна ділянка, загальною площею 4167 кв.м., надається у тимчасове користування, а саме: земельна ділянка площею 3276 кв.м. за рахунок земель міста, вилучених із користування ЗАТ «Одеський м`ясокомбінат» у тимчасове дострокове користування, терміном на 25 років - до 04.07.2026 (у тому числі терміном на 1 рік - на період будівництва АЗС), для будівництва, експлуатації та обслуговування АЗС на 150 заправок на добу; земельна ділянка площею 891кв.м. із земель міста, у тимчасове короткострокове користування терміном на 1 рік, для організації будівництва та благоустрою прилеглої території.
Відповідно до п. 1.4 договору грошова оцінка земельної ділянки на момент посвідчення договору складає 709 181,19 грн., згідно з довідкою №163/1, виданою Управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради 28.01.2002 року.
Згідно з п. 2.1 договору, за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцеві орендну плату. Розрахунок орендної плати зроблений відповідно до «Положення про порядок розрахунку плати за користування земельними ділянками та за дольову участь у землекористуванні в місті Одесі», затвердженого Рішенням Одеської міської ради за № 702-ХХІІІ від 29.02.2000р. та Рішенням Одеської міської ради за № 1709-ХХІІІ від 31.10.2000р. «Про затвердження ставки орендної плати за користування земельними ділянками у м. Одесі» та Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000р. за № 783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель» та листа Держкомзему України №14-022-6/186 від 10.01.2002р.
Пунктом 2.2 договору оренди передбачено, що орендна плата вноситься орендарем щомісяця рівними частинами до 15 числа місяця, наступного за звітним, у розмірі:
- на період будівництва: за земельну ділянку загальною площею 4 167 кв.м: 1,70 * 4167 = 7083,90грн. на рік;
- на період експлуатації: за земельну ділянку площею 3 276 кв.м: 25,53 *3276 = 83 636,28грн. на рік.
Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до індексу інфляції національної валюти.
Згідно з п. 2.5 договору оренди, орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності. Умови цього договору щодо розміру орендної плати можуть бути змінені за згодою обох сторін, шляхом укладання відповідних угод, які мають бути нотаріально посвідчені і є невід`ємними частинами цього договору.
Орендодавець має право вимагати збільшення орендної плати у випадку збільшення відповідно до законів України розміру земельного податку.
Згідно з пп. 3.1.2 п. 3.1 договору орендодавець, зокрема, має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до пп. 3.4.6 п. 3.4 договору орендар, зокрема, зобов`язаний повідомити в тижневий термін орендодавця про відчуження будинків і споруд (або їх частин), розташованих на переданій в оренду земельній ділянці, переоформити документи на право подальшого користування земельною ділянкою, а також повідомити нового власника придбаних будівель чи споруд (їх частин) про необхідність оформлення відповідних документів на право оренди. До переоформлення міською радою прав третіх осіб на користування земельною ділянкою, зазначеною в п. 1 договору, або її частиною (при переході права власності на будинок, споруду або їх частини) орендна плата за земельну ділянку сплачується орендарем за всю ділянку у повному обсязі.
За несвоєчасне внесення орендної плати, орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочених платежів (п. 5.1 договору).
Цей договір підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації в порядку, передбаченому законодавством України. Договір набуває чинності з моменту його державної реєстрації (п. 6.9 договору).
Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 28.01.2002 та зареєстровано в реєстрі за №1077.
Також, вказаний договір оренди зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 04.02.2002р. за № 536/26.
18.12.2003 року між ТОВ «Євротрейд» (продавець) та ВАТ «Укрнафта» (нині АТ «Укрнафта», покупець) було укладено договір купівлі-продажу майна №27-12, за умовами п.1 якого, продавець зобов`язався передати у власність, а покупець зобов`язався прийняти і сплатити вартість відповідно до умов, що визначені в цьому договорі, автозаправну станцію на 150 заправок на добу (далі АЗС), яка розташована за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80, а також обладнання та інвентар, перелік якого визначений в Додатку №1 (далі - обладнання), яке розміщено на території вказаної АЗС, далі за текстом все майно іменується - Об`єкт продажу.
Відповідно до п. 10 даного договору, об`єкт продажу знаходиться на земельній ділянці 4167 кв.м., яка знаходиться в користуванні у продавця на підставі заяви попереднього власника об`єкту продажу про відмову від користування земельною ділянкою під вказаним об`єктом продажу на користь продавця (лист №1093 від 05.12.2003р.)
Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №3648653 від 21.05.2004р., право власності на автозаправну станцію на 150 заправок на добу за адресою об`єкта: Одеська обл., м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80 належить ПАТ Укрнафта.
Також, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №464330556 від 16.02.2026, автозаправна станція на 150 заправок на добу, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80, з 21.05.2004 належить на праві власності АТ «Укрнафта» на підставі договору купівлі-продажу майна №27-12 від 18.12.2003.
Згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси № 949 від 20.05.2020, виданим відділом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у м. Одесі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3276 кв.м. з кадастровим номером 5110137600:44:004:0024, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80 складає 7 374 268,80 грн.
У липні 2021 року Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до ПАТ «Укрнафта» (нині АТ «Укрнафта»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про стягнення 756 571,50 грн., з яких 663 684,18 грн. - основного боргу з орендної плати, 9 693,49 грн. - пені, 29 028,66 грн. - 3% річних та 54 165,17 грн. - втрат від інфляції, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору оренди землі від 28.01.2002р. в частині сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.02.2018 по 31.01.2021.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.09.2022 у справі № 916/2194/21 позов Одеської міської ради до відповідача ПАТ «Укрнафта» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про стягнення 756571,50 грн. у тому числі: 663 684,18грн. - заборгованості з орендної плати, 9 693,49 грн. - пені, 29 028,66 грн. - 3% річних, 54 165,17 грн. - інфляційних витрат задоволено частково; стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь Одеської міської ради 250 908,84грн. заборгованості з орендної плати та 3 763,63 грн. судового збору; в частині позовних вимог про стягнення 3 693,49 грн. пені, 29 028,66 грн. 3% річних, 54 165,17грн. інфляційних відмовлено.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у справі № 916/2194/21, яка набрала законної сили 20.12.2022, апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено; рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2022 у справі № 916/2194/21 скасовано в частині відмови у задоволенні позову; прийнято нове рішення, яким позов Одеської міської ради до ПАТ «Укрнафта» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про стягнення 756 571,50 грн. задоволено у повному обсязі; стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь Одеської міської ради заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 663 684,18грн., пеню у розмірі 9 693,49 грн., 3 % річних у розмірі 29 028,66 грн., втрати від інфляції у розмірі 54 165,17 грн., 22 725,98 грн. витрат зі сплати судового збору.
22.08.2024 Головним Управлінням ДПС в Одеській області листом №18098/5/15-32-04-06-05 повідомлено Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, що ПАТ «Укрнафта» податкова звітність за запитуваною земельною ділянкою за період 2021-2023 роки та станом на дату подання відповіді не подавалась.
Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради №01-13/1555 від 28.08.2024, земельна ділянка за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80 (кадастровий номер №5110137600:44:004:0024) площею 0,3276 га надана в оренду терміном до 04.07.2026 ТОВ «Мавекс» згідно договору оренди земельної ділянки №536/26 від 04.02.2002, для будівництва, експлуатації та обслуговування АЗС на 150 заправок на добу. Станом на 06.08.2024 зазначена земельна ділянка використовується для експлуатації та обслуговування АЗС «Укрнафта».
Також судом встановлено, що листами №08.1.21/169 від 31.03.2014р., №08.1.21/594 від 18.11.2014р., №01/01/12/01/03/21/1/299 від 03.10.2019р., № 41-вих. від 21.04.2023 ПАТ «Укрнафта» зверталось до Одеської міської ради з проханням надати в оренду строком на 49 років земельні ділянки за вказаними у листах адресами, серед яких, зокрема, є земельна ділянка, розташована за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80, загальною площею 0,3276 га, кадастровий номер №5110137600:44:004:0024.
Листом №01-18/732 від 17.05.2023 Департамент земельних ресурсів Одеської міської ради, зокрема, повідомив ПАТ «Укрнафта», що для подальшого розгляду порушеного питання, останньому необхідно подати клопотання відповідно до вимог ст.ст. 123,124 Земельного кодексу України та порядку ведення Державного земельного кадастру, а також графічні матеріали з зазначеними межами запитуваної земельної ділянки. Також рекомендовано надати, технічний паспорт на об`єкти нерухомості, та фотофіксацію земельної ділянки.
З огляду на несплату відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80 (кадастровий номер №5110137600:44:004:0024) за період з 01.09.2021 по 31.08.2024, Одеська міська рада і звернулась до Господарського суду Одеської області з даним позовом про стягнення з відповідача 793 031,07 грн – основної заборгованості, 32 925,41 грн. – 3 % річних, 96 174,05 грн. – інфляційних витрат, 16 906,13 – пені.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 175 ГК України (в редакції чинного на час виникнення спірних правовідносин) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Положеннями ст. 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Як встановлено судом, у липні 2021 року Одеська міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до ПАТ «Укрнафта» (нині АТ «Укрнафта»), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про стягнення 756 571,50 грн., з яких 663 684,18 грн. - основного боргу з орендної плати, 9 693,49 грн. - пені, 29 028,66 грн. - 3% річних та 54 165,17 грн. - втрат від інфляції, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем договору оренди землі від 28.01.2002р. в частині сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.02.2018 по 31.01.2021.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.09.2022 у справі № 916/2194/21 позов Одеської міської ради до відповідача ПАТ «Укрнафта» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про стягнення 756571,50 грн. у тому числі: 663 684,18грн. - заборгованості з орендної плати, 9 693,49 грн. - пені, 29 028,66 грн. - 3% річних, 54 165,17 грн. - інфляційних витрат задоволено частково; стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь Одеської міської ради 250 908,84грн. заборгованості з орендної плати та 3 763,63 грн. судового збору; в частині позовних вимог про стягнення 3 693,49 грн. пені, 29 028,66 грн. 3% річних, 54 165,17 грн. інфляційних відмовлено.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у справі № 916/2194/21, яка набрала законної сили 20.12.2022, апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено; рішення Господарського суду Одеської області від 01.09.2022 у справі № 916/2194/21 скасовано в частині відмови у задоволенні позову; прийнято нове рішення, яким позов Одеської міської ради до ПАТ «Укрнафта» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради про стягнення 756 571,50 грн. задоволено у повному обсязі; стягнуто з ПАТ «Укрнафта» на користь Одеської міської ради заборгованість зі сплати орендної плати у розмірі 663 684,18грн. за період з 01.02.2018 по 31.01.2021, пеню у розмірі 9 693,49 грн., 3 % річних у розмірі 29 028,66 грн., втрати від інфляції у розмірі 54 165,17 грн., 22 725,98 грн. витрат зі сплати судового збору.
В рамках зазначеної справи 916/2194/21 судами, зокрема, досліджувались питання переходу права оренди земельної ділянки до нового власника автозаправної станції та розміру ставки орендної плати.
Так, в наведеній постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 у справі № 916/2194/21, колегією суддів, зокрема, було встановлено наступне: 
- згідно з ч.1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. Як встановлено частиною 2 статті 377 ЦК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 19.06.2018 у справі № 922/3655/17, від 05.09.2018 по справі № 904/9027/17, від 07.11.2018 у справі № 910/20774/17, від 29.11.2018 по справі № 915/1416/17, від 06.12.2018 по справі № 902/1592/15, від 27.02.2019 у справі № 913/661/17, від 06.03.2019 по справі № 914/2687/17, від 04.04.2019 у справі № 910/7197/18, від 18 квітня 2019 року у справі №913/210/18, від 11.03.2020 року у справі №921/257/19 неодноразово висловлював позицію про те, що особа, яка набула права власності на нерухоме майно, фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене, у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього власника. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача (попереднього власника нерухомого майна) припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно. Отже, при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду право попереднього власника або користувача припиняється автоматично, в силу закону, без оформлення припинення права будь-якими актами та документами. При цьому договір оренди не припиняється в цілому, має місце заміна сторони в зобов`язанні. В даному випадку договір оренди землі від 28.01.2002р. за №536/25 не припинив свою дію, а право оренди земельної ділянки за зазначеним договором перейшло до нового власника будівлі ПАТ «Укрнафта», враховуючи, що 21.05.2024р. видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3648653 власнику – ВАТ «Укрнафта» на об`єкт – автозаправна станція на 150 заправок на добу, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва (вул. Московська) 80 на підставі договору купівлі-продажу майна №27-12 від 18.12.2003;
- дослідивши приписи п. 2.1 розділу 2 договору оренди землі від 28.01.2002р. за №536/25, “Положення про порядок розрахунку плати за користування земельними ділянками та за дольову участь у землекористуванні в місті Одесі”, затвердженого рішенням Одеської міської ради за № 702-ХІІІ від 29.02.2000, рішення Одеської міської ради за № 1709-ХХІІІ від 31.10.2000 “Про затвердження ставки орендної плати за користування земельними ділянками у м. Одесі”, постанову Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 за № 783 “Про проведення індексації грошової оцінки земель”, п. 288.5.1 ст. 288 ПК України, колегія суддів дійшла висновку, що обчислення розміру орендної плати повинно здійснюватись із застосуванням 3% річних від нормативної грошової оцінки земельної ділянки;
- Одеською міською радою прийнято рішення від 29.06.2016 № 756-VП «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Одеси», розроблена Державним підприємством Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст Дніпроміст ім. ІО.М. Білоконя, станом на 01.01.2016, та встановлено, що нормативна грошова оцінка, зазначена в пункті І цього рішення, застосовується з 01.01.2017;
- відповідно до листа Державної служба України з питань геодезії, картографії та кадастру від 11.01.2022 № 6-28-0.222-275/2-22 коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2018 рік-1,0; 2019 рік-1,0; 2020 рік-1,0. Значення коефіцієнта індексації нормативної грошової ошнки земель земельних ділянок за 2021 рік становить: - для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) - 1,0; - для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення - 1,1;
- орендна плата за 2018 рік розрахована у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає 221 228,06 грн (орендна плата за 2018 рік). Таким чином, щомісячна орендна плата за землю становить: 221 228,06 грн/12 місяців = 18 435,67 грн щомісячно.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на викладене, суд зазначає, що обставини: переходу права оренди земельної ділянки за договором оренди №536/25 від 28.01.2002 до нового власника АЗС - ПАТ «Укрнафта»; визначення розміру орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки встановлені постановою суду від 20.12.2022 по справі № 916/2194/21, яка набрала законної сили, а тому такі обставини, в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню.
Доводи відповідача щодо відсутності факту переходу права оренди земельної ділянки за договором оренди №536/25 від 28.01.2002 до нього як нового власника автозаправної станції наведеного не спростовують та фактично зводяться до незгоди останнього із зазначеною обставиною, яка вже встановлена постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 по справі № 916/2194/21.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Відповідно до п.п. 14.1.147. п. 14.1. статті 4 Податкового кодексу України плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Положеннями п. 287.1. статті 287 Податкового кодексу України встановлено, що власники землі та землекористувачі сплачують земельний податок, а також орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 статті 288 Податкового Кодексу України.
Згідно з п. 2.1 договору, за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцеві орендну плату. Розрахунок орендної плати зроблений відповідно до «Положення про порядок розрахунку плати за користування земельними ділянками та за дольову участь у землекористуванні в місті Одесі», затвердженого Рішенням Одеської міської ради за № 702-ХХІІІ від 29.02.2000р. та Рішенням Одеської міської ради за № 1709-ХХІІІ від 31.10.2000р. «Про затвердження ставки орендної плати за користування земельними ділянками у м. Одесі» та Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2000р. за № 783 «Про проведення індексації грошової оцінки земель» та листа Держкомзему України №14-022-6/186 від 10.01.2002р.
Так, рішенням Одеської міської ради від 31.10.2000 №1709-XXIII «Про затвердження ставки орендної плати за користування земельними ділянками у м. Одесі» (застосування якого передбачено п. 2.1 розділу 2 договору) було затверджено річну ставку орендної плати за користування земельними ділянками у м. Одесі. Вказаним рішенням встановлено для автозаправочних станцій ставку 3%.
Крім того, пунктом 288.5.1. статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.
Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові КАС №814/1786/16 від 02.09.2020, згідно якої річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати.
При цьому, виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.
З огляду на викладене, суд зазначає, що розмір орендної плати складає 3 % від нормативної грошової оцінки відповідної земельної ділянки. При цьому, зазначена обставина також встановлена постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.12.2022 по справі № 916/2194/21.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про оцінку земель», дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Так, згідно витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки м. Одеси № 949 від 20.05.2020, виданим відділом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у м. Одесі, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3276 кв.м. з кадастровим номером 5110137600:44:004:0024, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 80 складає 7 374 268,80 грн.
Разом з тим, відповідно до статті 289 Податкового кодексу України нормативно-грошова оцінка землі підлягає щорічній індексації на індекс інфляції, що публікується Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру.
За приписами п. 289.2 ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.
Відповідно до офіційно визначених ГУ Держгеокадастру в Одеській області коефіцієнтів індексації нормативно грошової оцінки вбачається, що зазначений коефіцієнт становить: за 2021 рік 1,1 (несільськогосподарські); за 2022 рік 1,15 (крім с/г угідь), за 2023 рік 1,051 (для всіх категорій земель).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати за користування відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером 5110137600:44:004:0024 у період з 01.09.2021 по 31.08.2024 в загальному розмірі 793 031,07 грн. (за 2021 р. (вересень-грудень) в розмірі 73 742,70 грн., за 2022 р. в розмірі 243 350,87 грн., за 2023 р. в розмірі 279 853,50 грн., за 2024 р. (січень-серпень) в розмірі 196 084 грн.) , суд вважає його вірним та обґрунтованим.
Наявність вказаної заборгованості відповідач не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати відповідачем орендних платежів в матеріалах справи відсутні.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 793 031,07 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.
Відповідно до приписів статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно п. 5.1 договору оренди землі №536/25 від 28.01.2002 за несвоєчасне внесення орендної плати, орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочених платежів.
Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені в розмірі 16 906,13 грн. (за загальний період з 31.10.2023 по 30.09.2024) вважає його вірними та обґрунтованим.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Суд, перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3 % річних в розмірі 32 925,41 грн. та інфляційних втрат в розмірі 96 174,05 грн. (за загальний період з 31.10.2021 по 30.09.2024) вважає їх вірними та обґрунтованими.
У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. 
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, код ЄДРПОУ 00135390) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1, код ЄДРПОУ 26597691) 793 031 (сімсот дев`яносто три тисячі тридцять одну) грн. 07 коп. - основної заборгованості, 32 925 (тридцять дві тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 41 коп. - 3% річних, 96 174 (дев`яносто шість тисяч сто сімдесят чотири) грн. 05 коп. - інфляційних втрат. та 16 906 (шістнадцять тисяч дев`ятсот шість) грн. 13 коп. – пені.
3. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, код ЄДРПОУ 00135390) на користь Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, буд. 1, код ЄДРПОУ 26597691) 11 268 (одинадцять тисяч двісті шістдесят вісім) грн. 44 коп. – витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно - західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.
Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко