Справа №463/2731/26
Провадження №2/463/1548/26
ЗАОЧНЕ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року    Личаківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді: Білоуса Ю.Б.,
з участю секретаря судових засідань: Козак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом адвоката Шлянти Надії Романівни в інтересах ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Туристична фірма "Нова Європа" про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:
Короткий зміст позовним вимог
адвокат Шлянта Надія Романівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом майнового характеру про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.
Згідно прохальної частини поданої позовної заяви просить суд: стягнути з Приватного підприємства «Туристична фірма «Нова Європа» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 129 720,00 грн. та 54 985,00 грн. як відшкодування завданої моральної шкоди, а також сплачений позивачем судовий збір.
Позов мотивує тим, що  ОСОБА_1 (далі - Позивачка) та приватне підприємство «Туристична фірма «Нова Європа» код ЄДРПОУ 22340989 (далі - Відповідач), що здійснює турагентську діяльність, уклали усну домовленість щодо придбання Позивачкою паломницького туру до Ізраїлю в складі організованої туристичної групи в супроводі керівника групи (духівника) та дипломованого гіда. 
В подальшому позивачка належним чином виконала свої зобов`язання щодо оплати послуг. Зокрема, 25 квітня 2025 року на підставі рахунку-фактури № 240425-6 від 24.04.2025 Позивачкою було сплачено 129 720,00 гривень за організацію паломницького туру на рахунок ПП «Туристична фірма «Нова Європа», що підтверджується квитанцією № 2.121129579.1. Крім того, на виконання домовленостей щодо комплексного забезпечення подорожі, на підставі рахунку-фактури № 25/04 від 24.04.2025 Позивачка сплатила 54 985,00 гривень за авіаквитки на рахунок ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), одноосібного керівника ПП «Туристична фірма «Нова Європа».
29 квітня 2025 року авіапереліт Краків - Тель-Авів відбувся, проте через професійну недбалість Відповідача під час організації вильоту та проходження прикордонного контролю, втратив свою споживчу цінність, оскільки замість отримання туристичних послуг Позивачка та інші учасники групи зазнали обмеження волі та примусового видворення з країни. Так, в аеропорту м.Кракова Позивачка та інші учасники групи (загалом 12 осіб) були зустрінуті керівником Відповідача - ОСОБА_2 , який передав Позивачці роздруківку з переліком осіб для поселення в готель «ST. MICHAEL». За твердженням Відповідача, ця роздруківка мала слугувати підтвердженням статусу організованої паломницької групи. Супроводжувати групу мав духовний наставник (священник), проте через допущену помилку в документах однієї з учасниць групи, супроводжуючий залишився в аеропорту м. Кракова, а група вилетіла до м. Тель-Авів самостійно. Після прибуття до аеропорту м. Тель-Авів, прикордонна служба Ізраїлю відмовила групі у в`їзді. Ключовою причиною відмови стала відсутність офіційного представника («старшого групи») та належним чином оформлених групових ваучерів. Надана Відповідачем роздруківка була визнана такою, що не має юридичної сили та не підтверджує мету візиту. Окремо слід зазначити, що Відповідач, як професійний організатор, не виконав обов`язкову процедуру попереднього подання документів на перевірку до відповідних служб Ізраїлю для отримання дозволу на в`їзд організованої групи, що є критичною вимогою для уникнення підозр у нелегальній міграції (подача списків у МВС Ізраїлю через приймаючу сторону). У результаті Позивачка була затримана прикордонними службами та протягом півтори доби перебувала в аеропорту в режимі обмеження волі без належного забезпечення харчуванням та умовами відпочинку. Позивачка фактично опинилася в статусі особи, затриманої в транзитній зоні аеропорту. Характерно, що супроводжуючий, який прибув пізніше іншим рейсом, був допущений до країни, тоді як основна група через відсутність організованого супроводу в момент прибуття підлягала примусовому видворенню з країни. Зворотне відправлення відбулося не до міста вильоту (Краків), де знаходився приватний автомобіль Позивачки, а до м. Варшава, що створило для неї додаткові складні логістичні умови та фінансові витрати.
Вказаними протиправними діями відповідача позивачу було спричинено шкоду у вигляді: - 129 720,00 гривень як пряма заборгованість за ненадані послуги; - 54 985,00 гривень, що становлять вартість авіаперельоту - як компенсація моральної шкоди.
Обґрунтування моральної шкоди базується на сукупності фізичних та душевних страждань, яких Позивачка зазнала через грубу недбалість Відповідача. Зокрема, Позивачка перебувала у стані глибокого стресу та фізичного виснаження внаслідок тривалого (понад півтори доби) перебування в ізольованій зоні аеропорту без належного харчування та умов для відпочинку, що змусило її спати на підлозі в залі очікування. Більше того, через організаційний хаос, допущений Відповідачем, Позивачка була позбавлена можливості повернутися до міста вильоту (м. Краків), де залишився її автомобіль, та була змушена у стані граничного виснаження самостійно організовувати логістику з м.Варшава до м.Краків, а в подальшому - зворотний шлях до України. Внаслідок протиправної бездіяльності Відповідача, витрати на авіапереліт, а також супутні витрати на трансфер до м. Краків та у зворотному напрямку до України, повністю втратили свою споживчу цінність. Окрім матеріальних збитків, Позивачка втратила кілька днів свого часу, які замість запланованого відпочинку та духовного оздоровлення були витрачені на перебування в умовах обмеження волі та подолання логістичних перешкод. Усе вищезазначене в сукупності спричинило Позивачці тривалі негативні емоції, почуття безпорадності та важкі душевні страждання, що є підставою для виплати справедливої грошової компенсації.
Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивачки, становить 184 705,00 гривень.
Позивач зверталась до відповідача в позасудовому порядку із вимогою про компенсацію заподіяної шкоди, однак таку відшкодувати відповідач погодився лише в розмірі 64 860,00 гривень, з чим позивач не погоджується, а відтак звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити.
Рух справи
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2026 головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Білоуса Ю.Б.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 31.03.2026 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Позиції учасників по справі 
Представник позивача просила розгляд справи проводити у відсутності позивача та її представника, заявлені позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Представник відповідача в судові засідання 29 квітня 2026 року та 08 червня 2026 року не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце їх проведення, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подав.
За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності відповідача у справі та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.
Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Фактичні обставини справи
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 та приватне підприємство «Туристична фірма «Нова Європа» код ЄДРПОУ 22340989, що здійснює турагентську діяльність, уклали усну домовленість щодо придбання Позивачкою паломницького туру до Ізраїлю в складі організованої туристичної групи в супроводі керівника групи (духівника) та дипломованого гіда. 
Позивачка належним чином виконала свої зобов`язання щодо оплати послуг. Зокрема, 25 квітня 2025 року на підставі рахунку-фактури № 240425-6 від 24.04.2025 Позивачкою було сплачено 129 720,00 гривень за організацію паломницького туру на рахунок ПП «Туристична фірма «Нова Європа», що підтверджується квитанцією № 2.121129579.1. 
Крім того, на виконання домовленостей щодо комплексного забезпечення подорожі, на підставі рахунку-фактури № 25/04 від 24.04.2025 Позивачка сплатила 54 985,00 гривень за авіаквитки на рахунок ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), який згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є одноосібним керівником ПП «Туристична фірма «Нова Європа». 
Як зазначила позивач у поданому позові, 29 квітня 2025 року авіапереліт Краків - Тель-Авів відбувся, проте через професійну недбалість Відповідача під час організації вильоту та проходження прикордонного контролю, втратив свою споживчу цінність, оскільки замість отримання туристичних послуг Позивачка та інші учасники групи зазнали обмеження волі та примусового видворення з країни. 
Зокрема, в аеропорту м.Кракова Позивачка та інші учасники групи (загалом 12 осіб) були зустрінуті керівником Відповідача - ОСОБА_2 , який передав Позивачці роздруківку з переліком осіб для поселення в готель «ST. MICHAEL». За твердженням Відповідача, ця роздруківка мала слугувати підтвердженням статусу організованої паломницької групи. Супроводжувати групу мав духовний наставник (священник), проте через допущену помилку в документах однієї з учасниць групи, супроводжуючий залишився в аеропорту м. Кракова, а група вилетіла до м. Тель-Авів самостійно. Після прибуття до аеропорту м. Тель-Авів, прикордонна служба Ізраїлю відмовила групі у в`їзді. Ключовою причиною відмови стала відсутність офіційного представника («старшого групи») та належним чином оформлених групових ваучерів. Надана Відповідачем роздруківка була визнана такою, що не має юридичної сили та не підтверджує мету візиту. Відповідач, як професійний організатор, не виконав обов`язкову процедуру попереднього подання документів на перевірку до відповідних служб Ізраїлю для отримання дозволу на в`їзд організованої групи, що є критичною вимогою для уникнення підозр у нелегальній міграції (подача списків у МВС Ізраїлю через приймаючу сторону). У результаті Позивачка була затримана прикордонними службами та протягом півтори доби перебувала в аеропорту в режимі обмеження волі без належного забезпечення харчуванням та умовами відпочинку. Позивачка фактично опинилася в статусі особи, затриманої в транзитній зоні аеропорту. Супроводжуючий, який прибув пізніше іншим рейсом, був допущений до країни, тоді як основна група через відсутність організованого супроводу в момент прибуття підлягала примусовому видворенню з країни. Зворотне відправлення відбулося не до міста вильоту (Краків), де знаходився приватний автомобіль Позивачки, а до м. Варшава.
Таким чином, позивач зазнала шкоди у вигляді: 129 720,00 гривень як заборгованість за ненадані послуги; 54 985,00 гривень, що становлять вартість авіаперельоту - як компенсація моральної шкоди.
Між сторонами виник спір стосовно відшкодування шкоди (матеріальної і моральної), завданої внаслідок неналежного надання туристичних послуг.
Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Згідно зі ст.30 Закону України «Про туризм», порушення законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. 
Згідно ст.33 Закону України «Про туризм», суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
За змістом ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. 
Відповідно до вимог ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо інше не суперечить суті зобов`язання. 
Відповідно ст.902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. 
Відповідно до ст.906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 25 Закону України «Про туризм», зокрема, визначено, що туристи і екскурсанти, серед іншого, мають право на отримання туристичних послуг, передбачених договором, та на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.
Таким чином, аналіз наведених норм законодавства у поєднанні з фактичними обставинами справи дає підстави для висновку, що майнову відповідальність за ненадану послугу має нести саме Відповідач як суб`єкт туристичної діяльності. 
Відповідачем було грубо порушено вимоги ст.30, 33 ЗУ «Про туризм», оскільки туристичний продукт не був наданий, а взяті на себе зобов`язання щодо організації та супроводу групи - не виконані.
У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення матеріальні збитки в розмірі 129 720,00 грн. (грошові кошти сплачені за організацію паломницького туру).
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди у розмірі 54 985,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статі 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.
Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.
Як передбачено п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами та доповненнями, розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених позовних вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.
Відповідно до п. 9 зазначеної постанови: «Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості».
Обгрунтовуючи заявлений розмір моральної шкоди в сумі 54 985,00 гривень, що становлять вартість авіаперельоту, позивач зазначає про те, що зазначена сума є справедливою сатисфакцією за перенесені приниження, фізичне виснаження та глибокий стрес. Витрати на авіапереліт стали марними виключно з вини Відповідача, що призвело до повної втрати споживчої цінності туристичного продукту. Обґрунтування моральної шкоди базується на сукупності фізичних та душевних страждань, яких Позивачка зазнала через грубу недбалість Відповідача. Зокрема, Позивачка перебувала у стані глибокого стресу та фізичного виснаження внаслідок тривалого (понад півтори доби) перебування в ізольованій зоні аеропорту без належного харчування та умов для відпочинку, що змусило її спати на підлозі в залі очікування. Більше того, через організаційний хаос, допущений Відповідачем, Позивачка була позбавлена можливості повернутися до міста вильоту (м. Краків), де залишився її автомобіль, та була змушена у стані граничного виснаження самостійно організовувати логістику з м.Варшава до м.Краків, а в подальшому - зворотний шлях до України. Внаслідок протиправної бездіяльності Відповідача, витрати на авіапереліт, а також супутні витрати на трансфер до м. Краків та у зворотному напрямку до України, повністю втратили свою споживчу цінність. Окрім матеріальних збитків, Позивачка втратила кілька днів свого часу, які замість запланованого відпочинку та духовного оздоровлення були витрачені на перебування в умовах обмеження волі та подолання логістичних перешкод. Усе вищезазначене в сукупності спричинило Позивачці тривалі негативні емоції, почуття безпорадності та важкі душевні страждання, що є підставою для виплати справедливої грошової компенсації.
Суд вважає розмір моральної шкоди заявленої позивачем співмірним з нанесеними їй моральними стражданнями та, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідачів на користь позивача становить 54 985,00 грн.
Щодо стягнення судових витрат
Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що за звернення до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 4 659,55 грн.
Так як позов задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 4 659,55 грн. судового збору. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282, 354,355 ЦПК України, ст.ст. 15,16,22,23,610,611,901,902,906,1167, ЦК України, ст.30,33 Закону України «Про туризм», суд, -

ухвалив:
позов адвоката Шлянти Надії Романівни в інтересах ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Туристична фірма "Нова Європа" про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з Приватного підприємства «Туристична фірма «Нова Європа» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 129 720,00 грн. (сто двадцять дев`ять тисяч сімсот двадцять гривень 00 копійок), сплачені за організацію паломницького туру, 54 985,00 грн. (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 00 копійок) як відшкодування завданої моральної шкоди, а також 4 659,55 грн. (чотири тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять гривень п`ятдесят п`ять копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка подається до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Приватне підприємство "Туристична фірма "Нова Європа" (ел. пошта office@neweurope.com.ua, місцезнаходження: м.Львів, вул.Тарнавського, буд.12, кв.9, 79017, ЄДРПОУ 22340989).

Суддя:     Білоус Ю. Б.