ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3735/26 Справа № 183/5787/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Петешенкової М.Ю., Городничої В.С.
при секретарі – Пікос А.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року по справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив: - визнати за ним права власності на недоотриману пенсію, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.01.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , в загальній сумі 475550,60 грн.; - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області суму недоотриманої пенсії, яка належала померлому ОСОБА_2 , у розмірі 475550,60 грн. 
Позов мотивовано тим, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .. До складу спадщини увійшли права, зокрема, грошові кошти, які складаються з нарахованої, але не виплаченої пенсії, яка належала особисто ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 року по 02.11.2021 року включно. 
Для оформлення своїх спадкових прав позивач звернулася до Першої Вінницької державної нотаріальної контори, якою була заведена спадкова справа. Державним нотаріусом були направлені відповідні запити до відповідача для отримання достовірної інформації щодо сум недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 . 
На запити відповідачем було повідомлено, що до складу спадщини померлого ОСОБА_2 входить недоотримана ним пенсія в сумі 73764,10 грн. , а в іншій відповіді – 79270,15 грн. 
Пенсія ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 року по 02.11.2021 року не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки була призупинена на підставі ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». 
З виписки по особовому рахунку, наданого ОСОБА_3 , вбачається, що позивачем отримана одноразова допомога у розмірі 13587,16 грн., що становить 2 пенсії спадкодавця, тому за підрахунками позивача, пенсія ОСОБА_2 на дату смерті становила 6793,58 грн. 
Оскільки відповідач відмовився надавати інформацію про розмірі пенсії ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , ним самостійно здійснено розрахунок таких нарахувань. 
В зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію ОСОБА_2 з моменту припинення виплати пенсії до 02.11.2021 року, та стягнути невиплачену пенсію з відповідача на користь спадкоємця. 
Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року позов задоволено частково та ухвалено:
Визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію за період з 01 липня 2016 року по 02 листопада 2021 року, на одержання якої за життя мав право ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , недоотриману пенсію за період з 01 липня 2016 року по 02 листопада 2021 року, на одержання якої за життя мав право ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що оскільки пенсійні виплати ОСОБА_2 були проведені по 30.06.2016 року, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, визнання за ОСОБА_1 права власності на недоотриману пенсію ОСОБА_2 . та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ці суми за період з 01.07.2016 року по 02.11.2021 року. 
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачам у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення та додаткове рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Фактичні обставини справи.

Так, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Стаханові Луганської області, про що Тиврівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) складено відповідний актовий запис № 169 (а.с. 6). 
Позивач є сином ОСОБА_2 , про що свідчить відповідне свідоцтво про народження (а.с. 8). 
Згідно матеріалів спадкової справи № 642/2023, заведеної Першою вінницькою державною нотаріальною конторою, позивач являється єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину після смерті батька (а.с. 128-147).
На виконання ухвали суду про витребування доказів, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повідомила про неможливість здійснення розрахунку пенсії ОСОБА_2 , після 30.06.2016 року, оскільки пенсія не нараховувалась та не виплачувалась, за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року пенсію виплачено у загальному розмірі 20268 грн (а.с. 103-107). 
В свою чергу позивач наполягає на тому, що має право на спадкування недоотриманої пенсії з 01.01.2016 року по 22.11.2021 року. 
Спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії спадкодавця. 
При цьому суд не вбачає підстав для стягнення недоотриманої пенсії за період з 01.01.2016 року по 30.06.2016 року. 
Що стосується позовних вимог позивача про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії спадкодавця за період з 01.07.2016 року по 02.11.2021 року, суд зазначає наступне. 
З матеріалів справи достеменно вбачається, що нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено з 01.07.2016 року, за поновленням виплат за життя ОСОБА_2 не звертався, тому на час відкриття спадщини нарахованих пенсійних виплат, які б належали спадкодавцю і включалися до складу спадщини, не було. 
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки пенсійні виплати ОСОБА_2 були проведені по 30.06.2016 року, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, визнання за ОСОБА_1 права власності на недоотриману пенсію ОСОБА_2 . та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ці суми за період з 01.07.2016 року по 02.11.2021 року. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне

Позиція апеляційного суду.

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 
Частиною 1 статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Як вбачається із частини 1 статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 1 статті 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, свідчить про те, що:
- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім?ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім?ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім?ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім?ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов?язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1227 ЦК України за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту – смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї – спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом. 
Доводи апелянта в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_2 не звертався із заявою щодо поновлення виплати пенсії, інформацію про відкриття ним банківського рахунку у ПАТ “Державний ощадний банк” а тому пенсійні виплати з 01 липня 2016 року та до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 не підлягали нарахуванню і не були нараховані, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на те, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна. Спадкоємець успадковує право на належні спадкодавцю суми пенсії на підставі статті 1227 ЦК України в розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх одержання на момент своєї смерті.
При цьому, припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та неоскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії і не позбавляє його спадкоємців можливості успадкувати право на її отримання.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає в апеляційній скарзі заявник. 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу пенсійні виплати ОСОБА_2 за період 01 липня 2016 року по 02 листопада 2021 року, на які він мав право за життя, але не отримав через не нарахування цих пенсійних виплат Пенсійним фондом, тому позивач як спадкоємець має право на всю суму недоотриманої пенсіонером пенсії, оскільки суми недоотриманої за життя пенсіонером пенсії входить до складу спадщини. 
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції правильно визначив правову природу цивільних відносин між сторонами та ухвалив рішення, що відповідає вимогам законодавства. Тому доводи апеляційної скарги щодо порушенням судом норм матеріального права є безпідставними.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права. 
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області — залишити без задоволення.
Рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 16 червня 2026 року
Повний текст судового рішення складено 22 червня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді М.Ю. Петешенкова

В.С. Городнича