ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30, тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий суддя у першій інстанції: Горобцова Я.В.,
Суддя-доповідач: Епель О.В.,

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року Справа № 320/39335/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді Епель О.В., 
суддів: Карпушової О.В., Чуприни О.В.,
за участю секретаря Снитко А.А.,
представників Позивача Бєлих О.О., Петронюк І.В.,
представника Відповідача Колесник А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі 

за позовом Акціонерного товариства 
«ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.
1. Акціонерне товариство «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (далі - Позивач, АТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ») звернулося до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відповідач) в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову №63888063 від 12.10.2023 Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору, винесену в межах виконавчого провадження №63888063. 
В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилався на законодавчу заборону повторного виконання виконавчого документа, провадження щодо виконання якого раніше було закінчено.
Також Позивач зазначав, що Відповідачем було допущено процедурне порушення, оскільки пропущено строк її прийняття.
2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року адміністративний позов було задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, а відтак, оскільки спірна постанова прийнята поза межами встановлених законом строків, суд прийшов до висновку, що Відповідач діяв не у спосіб, встановлений законом.
3. Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву - залишити без розгляду. А у разі, якщо суд не знаи?де підстав щодо залишення позовноі? заяви без розгляду - відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Обґрунтовуючи вимоги скарги, Апелянт зазначає, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження призвело б до подвіи?ного стягнення виконавчого збору та порушення норм Закону, оскільки у Відділі вже перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору. 
Також Апелянт зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здіи?снює державнии? виконавець і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження.
Окрім того, суб`єкт владних повноважень покликається на наявність процесуальних порушень, оскільки Позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом, а справу розглянуто судом за правилами спрощеного провадження. Також Апелянт стверджує, що Позивачем було подано до суду аналогічнии? позов, що є зловживанням процесуальними правами.
З цих та інших підстав Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення процесуального питання.
4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2026 було відкрито апеляційне провадження у даній справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.
5. 22.05.2026 Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, стверджуючи про порушення Відповідачем процедури прийняття спірної постанови, а також дотримання строку звернення до суду з цим позовом.
У відзиві Позивач також стверджує про безпідставність доводів Апелянта щодо можливого подвійного стягнення виконавчого збору, оскільки він не був позбавлений можливості скасувати першу незаконну постанову про стягнення виконавчого збору.
Також, на переконання Позивача, стягнення виконавчого збору не є безумовною дією, а його стягнення може бути здійснено після закінчення виконавчого провадження.
Щодо твердження Апелянта про зловживання Товариством процесуальними правами, Позивач зазначає, що у Киі?вському окружному адміністративному суді діи?сно відкрито провадження за аналогічним позовом, однак такий позов направлено Позивачем помилково та одразу подано клопотання про залишення позову без розгляду, про що безумовно відомо Відповідачу як учаснику провадження.
Також Позивач посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.04.2020 у справі № 640/8425/19.
6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2026 у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України:
- належним чином завірені, прошиті та пронумеровані матеріали виконавчого провадження № 63888063;
- додаткові письмові пояснення та докази надсилання та вручення Акціонерному товариству «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 12.10.2023 про стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження №63888063 в електронній формі на його офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або поштою.
7. 09.06.2026 від Позивача надійшли додаткові письмові пояснення у справі у яких він посилається на порушення строку прийняття та порядку направлення йому спірної постанови та зазначає, що саме 17.10.2023 представник Позивача за довіреністю прибув до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 63888063.
8. 10.06.2026 на виконання зазначеної вище ухвали суду Відповідачем було надано до суду додаткові письмові пояснення у яких він зазначає, що копію постанови про стягнення виконавчого збору було направлено боржнику простою поштовою кореспонденцією, а відтак у Відділу примусового виконання рішень немає можливості надати документальне підтвердження її вручення АТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ».
Разом з тим, Відповідач зазначив, що Позивач мав доступ до матеріалів виконавчого провадження через мережу Інтернет, а тому він повинен був дізнатися про прийняття спірно постанови не пізніше наступного дня після її винесення, тобто 13.10.2023. Окрім того, зазначає, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відмітки або інші документи, які підтверджували б факт ознайомлення Позивача зі спірною постановою саме 17.10.2023.
При цьому Відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від14.08.2025 у справі № 280/3851/25 та від 31.01.2023 у справі № 420/7598/20.
Також Відповідач зазначає, що станом на дату відкриття виконавчого провадження № 63888063 питання щодо стягнення виконавчого збору вже було вирішене державним виконавцем. Винесення ще однієї постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження № 63888063 не лише не вимагалося законом, а фактично було неможливим, оскільки призвело б до існування двох самостійних постанов про стягнення одного й того самого виконавчого збору за виконання одного виконавчого документа.
9. 11.06.2026 від Позивача надійшли письмові заперечення на додаткові пояснення Відповідача у яких він акцентує увагу, що Відповідачем було направлено спірну постанову лише 16.10.2023 о 16:59 і згідно нормативів пересилання, лист міг надійти до пункту призначення не раніше 21.10.2023.
Також Позивач зазначає про нерелевантність правових висновків Верховного Суду, на які посилається Відповідач та імперативний обов`язок державного органу щодо направлення постанови. При цьому зазначає, що доступ до АСВП за ідентифікатором є додатковим правом (можливістю) сторони, а не її обов`язком.
10. У судовому засіданні представниця Апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги в межах доводів, що в ній наведені. Акцентувала увагу на тому, що станом на момент відкриття виконавчого провадження № 63888063 у відділі на виконанні перебувала інша чинна постанова про стягнення виконавчого збору. Просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву - залишити без розгляду. А у разі, якщо суд не знаи?де підстав щодо залишення позовноі? заяви без розгляду - відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
У судовому засіданні представник Позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому, надав додаткові пояснення щодо наявності у Відповідача повноважень на скасування «первісної» постанови про стягнення виконавчого збору та винесення нової разом із відкриттям виконавчого провадження.
11. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.
12. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ) перебувало виконавче провадження № 52485608 з примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області № 905/707/16 від 08.08.2016 з публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 1 535 043 434, 33 грн., у тому числі 1 370 352 048, 24 грн. основного боргу, 1 500 000,00 грн. пені, 132 538 250,04 грн. інфляційних нарахувань, 29 303 096,30 грн. 3% річних, 1 350 039, 75 грн. штрафу, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 194 138,16 грн.
07.09.2020 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану та підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
07.09.2020 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.
09.09.2020 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 62982005 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 52485608 від 07.09.2020 що видав Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з стягнути з акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» виконавчий збір 67 489 243,51 грн.
26.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 39, Закону України «Про виконавче провадження».
На виконання до Відділу повторно надійшов наказ Господарського суду Донецької області № 905/707/16 від 08.08.2016з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 1 535 043 434, 33 грн., у тому числі 1 370 352 048,24 грн. основного боргу, 1 500 000,00 грн. пені, 132 538 250,04 грн. інфляційних нарахувань, 29 303 096,30 грн. 3% річних, 1 350 039,75 грн. штрафу, а також відшкодування сплаченого судового збору в сумі 194 138,16 грн.
14.12.2020 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №63888063. Оскільки на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження № 63888063 на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 62982005 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 52485608 від 07.09.2020, що видав Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з стягнути з акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" виконавчий збір 67 489 243,51 грн., державним виконавцем постанова про стягнення виконавчого збору в рамках виконавчого провадження № 63888063 не виносилась.
Рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду по справа №640/22950/20 від 21.01.2021 визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору від 07 вересня 2020 року, винесену в межах виконавчого провадження №52485608.
26.04.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 07.09.2020, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
12.10.2023 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюком Романом Анатолійовичем, на підставі статей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову ВП №63888063 про стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 67 458 272, 39 грн.
13. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
14. Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (у редакцій чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) - (далі - Закон № 1404-VIII).
Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У частині першій статті 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 13 Закону № 1404-VIII).
Згідно абз. 3 ч. 5 ст. 10 Закону № 1404-VIII порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Частинами першою та п`ятою статті 26 Закону № 1404-VIII передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Закону № 1404-VIII Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Відповідно до частин першої - другої статті 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Документи виконавчого провадження органам та особам, які мають офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, надсилаються виключно в електронній формі на такі електронні адреси.
За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.
Відповідно до частин першої - другої статті 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Висновки суду апеляційної інстанції.
15. Переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів учасників справи щодо пропуску строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з матеріалів справи, спірна у цій справі постанова була прийнята Відповідачем 12.10.2023 та направлена на поштову адресу Позивача: вул. Шосейна, буд. 32, м. Покровськ, Донецька обл., 85302, простою поштовою кореспонденцією 16.10.2023, що підтверджується копією відомості та фіскального чеку АТ «Укрпошта». 
Водночас, докази вручення конверту АТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», як і докази направлення постанови від 12.10.2023 на його офіційну електронну адресу в електронній формі, суб`єктом владних повноважень не надано.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Нормативів та нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства
інфраструктури України 28.11.2013 № 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.
Отже, лист Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, надісланий 16.10.2023, міг надійти до пункту призначення не раніше 19.10.2023.
Разом з тим, як зазначає Позивач та не спростовано Апелянтом, 17.10.2023 представник АТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» прибув до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 63888063. Оскільки з позовною заявою у цій справі АТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» звернулося 27.10.2023, колегія суддів приходить до висновку, що Позивач дотримався встановленого п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України десятиденного строку.
Доводи Апелянта про те, що у Позивача була можливість дізнатися про існування постанови про стягнення виконавчого збору у день її прийняття, оскільки у нього є доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження, колегія суддів вважає необґрунтованим та не приймає до уваги, оскільки саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок довести до відома або надіслати документи виконавчого провадження адресату не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення шляхом надсилання поштою або на офіційну електронну адресу, а не шляхом завантаження документа до автоматизованої системи. 
Отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для залишення позовної заяви АТ «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» без розгляду.
16. Переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині порушення строку прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, колегія суддів зазначає наступне.
Так, приписами статті 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Таким чином, положення Закону №1404-VIII вимагають від державних виконавців приймати одночасно постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору.
При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.
Як встановлено судом першої інстанції та не є спірним, безпосередньо під час відкриття виконавчого провадження №63888063 (14.12.2020) постанова про стягнення виконавчого збору не була прийнята, оскільки у Відповідача вже перебувало виконавче провадження № 62982005 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 52485608 від 07.09.2020.
Натомість така постанова прийнята лише 12.10.2023, вже після скасування постанови про стягнення виконавчого збору № 52485608 від 07.09.2020 у судовому порядку, тобто з пропуском строку, встановленого Законом №1404-VIII . 
Однак, судова колегія акцентує увагу на тому, що відповідно абз.3 п.5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцем не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
При цьому, судова колегія зазначає, що скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості (рішення від 24.03.1988 по справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden).
Також колегія суддів приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи «Сутяжник проти РФ» (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом. Скасування правильного по суті рішення, за відсутності фундаментального порушення, є відступленням від принципу правової визначеності («res judicata») та недопустимим.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. 
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Отже, колегія суддів, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правомірність такого рішення.
Втім, таких обставин в ході розгляду цієї справи ані судом не встановлено.
Посилання Позивача на скасування «первісної» постанови про стягнення виконавчого збору у судовому порядку (справа № 640/22950/20), колегія суддів вважає помилковим, оскільки постанова № 52485608 від 07.09.2020 була прийнята у період дії Закону №1404-VІІІ до внесення змін Законом України №2475-VIII від 03 липня 2018 року, яка передбачала, що розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.
Натомість станом на момент відкриття виконавчого провадження № 63888063 та станом на момент прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору, Закон № 1404-VІІІ діє у новій редакції, яка передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що лише підлягає примусовому стягненню.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду у справі № 640/22950/20 не має преюдиційного значення у справі № 320/39335/23 і скасування у судовому порядку «первісної» постанови про стягнення судового збору № 52485608 від 07.09.2020 не породжує правових підстав для висновку про противність постанови №63888063 від 12.10.2023, оскільки вони прийняті в межах різних виконавчих проваджень та з огляду на зміну законодавства, яке урегульовує спірні правовідносини.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, судова колегія також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга Міністерства юстиції України підлягає задоволенню частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року - скасуванню, а у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
17. Розподіл судових витрат.
З огляду на результат розгляду цієї справи, судові витрати, які були понесені позивачем, відповідно до ст. 139 КАС України, відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 238, 242-244, 250, 287, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року - скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст судового рішення виготовлено 22.06.2026.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова 
О.В. Чуприна