№ 207/7393/25 
№ 2/207/546/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м.Кам`янське
Південний районний суд у місті Кам`янському у складі:
головуючого судді Бушанської О.В.
за участю секретаря судового засідання Трохименко К.О.
представників позивача Тарануха Ж.М., Сокуренко Х.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу 
за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 
до відповідачів ОСОБА_2 , м.Кам`янське, Дніпропетровська область
Денисенка Олега Анатолійовича, м.Кам`янське, Дніпропетровська область 
про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить:
- позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- передати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради до вирішення питання влаштування до сімейних форм виховання;
- стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів на дитину але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним 18-річного віку на користь майбутнього опікуна чи осіб, яким дитина буде передана на виконання.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , маючи малолітню дитину, в порушення вимог ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", якою передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своїх дітей, не виконують належним чином батьківські обов`язки, що відповідно до ч.2 ст.164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві.
Присутній у судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 . Він має бажання виховувати дитину, проте не має можливості виховувати дитину самостійно, оскільки має інвалідність, у нього немає руки. На даний час він позбавлений можливості спілкуватися із сином, оскільки останній перебуває на вихованні у чужих людей. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
02.05.2025 до служби у справах дітей Кам`янської міської ради надійшов лист від Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня №9" про те, що 24.04.2025 до відділення патології новонароджених поступила дитина ОСОБА_4 (хлопчик), ІНФОРМАЦІЯ_2 , без матері. За даними виписки з пологового відділення мати зловживає алкоголем, вживає опіати. За час перебування дитини у закладі, мати кілька разів навідувала хлопчика, поводила себе агресивно, грубила медичному персоналу. Від госпіталізації у відділення по догляду за дитиною відмовилася.
Відповідно до листа Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня №9" від 08.05.2025, ОСОБА_2 06.05.2025 була госпіталізована у відділення та 07.05.2025 за її категоричним наполяганням дитина виписана додому за адресою: АДРЕСА_1 .
16.06.2025 ОСОБА_5 звернулась до служби у справах дітей з заявою, в якій повідомила, що її донька ОСОБА_2 народила малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зі слів сусідів мати дитини веде аморальний спосіб життя, приймає наркотичні речовини та неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно дитини.
Згідно листа Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня №9" від 19.06.2025, ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря нарколога з 01.02.2023, діагноз: психічні та поведінкові розлади в результаті вживання психоактивних речовин, синдром залежності F19.2 відповідно до міжнародної класифікації хвороб-10 "Психічні розлади та розлади поведінки" (клас V) 1999 року.
Листом від 03.07.2025 Комунальне підприємство Кам`янської міської ради "Міська лікарня №9" повідомило службу у справах дітей про те, що 02.07.2025 малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був доставлений до педіатричного відділення лікарні інспектором СЮП ВЛ Кам`янського РУП без батьківського супроводу. Мати ОСОБА_2 проходить лікування в ПНДю Батько ОСОБА_3 проходить службу в ЗСУ. Про
Відповідно до листа Комунального підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня №9" від 11.08.2025, за весь час перебування малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в педіатричному відділенні закладу, батьки долею дитини не цікавляться.
Листом від 22.08.2025 Комунальне підприємство Кам`янської міської ради "Міська лікарня №9" повідомило службу у справах дітей про те, ОСОБА_2 , знаходилась на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні №4 (жіноче) КНП КМР "МЛ №9" з 10.08.2025 по 14.08.2025.
24.10.2025 Виконавчим комітетом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області складено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за змістом якого, позбавлення батьківських прав є доцільним.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_3 є співмешкацем її доньки. ОСОБА_2 народила сина ОСОБА_6 вдома, після чого сусіди викликали швидку та її забрали в пологовий будинок, після чого через 2-3 дні вона повернулась додому, а дитина залишилась в лікарні. Вона разом із чоловіком виховує двох старших дітей ОСОБА_2 та не мають можливості взяти на виховання малолітнього ОСОБА_6 . ОСОБА_2 вживає наркотичні засоби. Квартира, в якій проживає ОСОБА_2 перебуває у занедбаному стані та не пригодна до житла. ОСОБА_3 не має постійного місця проживання та веде бродячий спосіб життя. Свідок вважає, що батьки малолітного ОСОБА_1 не можуть виконувати свої батьківські обов`язки. Частиною першою ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (пункту 1 статті 18 Конвенції).
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма, дев`ята статті 7 СК України).
Пунктами 1-6 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4 ст.19 СК України).
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч.6 ст.19 СК України).
Статтею 171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, має оціночний характер, залежить від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови Верховного Суду від 12.02.2024 у справі №202/1931/22, від 28.02.2024 у справі №303/4697/22, від 23.10.2024 у справі №464/2040/23).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2024 у справі № 185/9339/21 зазначено, що тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №553/2563/15-ц, від 23.01.2020 у справі №755/3644/19 та від 23.06.2021 у справі № 953/17837/19.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18 зазначено, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.
Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.11.2023 у справі № 358/689/22).
Суд вважає, що позивачем не наведено виняткових обставин, які можуть бути підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав. Самі лише доводи позивача про те, що відповідачі не піклуються про свою дитину, ухиляються від виконання батьківських обов`язків, не можуть бути достатніми підставами для позбавлення їх батьківських прав.
Крім того, позивачем не зазначено, яка реальна мета має бути досягнута шляхом позбавлення відповідачів батьківських прав, як це змінить існуючу ситуацію на кращу і сприятиме захисту інтересів дитини.
Аналізуючи наданий виконавчим комітетом Кам`янської міської ради висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає, що цей висновок є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини на можливість збереження сімейних зв`язків з матір`ю та батьком, не містить відомостей щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачами своїми обов`язками та які б були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення її батьківських прав.
Крім того, суд зауважує, що державні органи взагалі не розглядали інші менш радикальні заходи, передбачені законодавством (соціальний супровід, попередження про недопущення неналежного ставлення до виконання батьківських обов`язків тощо) з метою змінити поведінку відповідачів по відношенню до дитини.
Враховуючи викладане, приймаючи до уваги встановлені обставини, а також те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки таке позбавлення не буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.
Водночас, суд вважає, що в діях відповідачів має місце неналежне виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому їх слід попередити про необхідність змінити ставлення до його виховання.
Дійшовши висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині позбавлення відповідачів батьківських прав, суд також відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів та передачу малолітнього ОСОБА_1 під опікування органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради до вирішення питання влаштування до сімейних форм виховання, оскільки ці вимоги є похідними від вимоги про позбавлення батьківських прав.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з урахуванням приписів ч.6 ст.141 ЦПК України сплачений позивачем за подання позовної заяви судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст.141,259,263,265,268,354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.
Попередити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про необхідність належного виконання обов`язків щодо виховання і утримання малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітетиу Кам`янської міської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачами.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В.Бушанська