Справа № 445/3192/25 
провадження № 2/445/645/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

08 червня 2026 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М. 
секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Золочеві Львівської області, в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків.

в с т а н о в и в:

ПрАТ «Львівобленерго» звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 та просить стягнути із відповідача на користь ПрАТ «Львівобленерго» 16005,68 грн. завданої майнової шкоди та судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 серпня 2025 року ОСОБА_1 на дорозі в с.Залісся Золочівського району Львівської області по вул.Діброва, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2110, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду та скоїв наїзд на електроопору (опора №40 № ПЛ-0,4 кВ ЩТП-115-05 Л1). В результаті вказаних дій зазначений автомобіль отримав механічні пошкодження, а електрична опора була повністю знищена, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст.124 КУПАП. На підставі цього, інспектором Золочівського ВП ГУНП у Львівській області Серафинович С.В., було винесено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №430276.
Крім цього, згідно протоколу серії ЕПР1 №430304 від 22.08.2025р. зафіксовано факт керування вищезгаданим автомобілем ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп?яніння, чим було порушено п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.130 КУПАП.
Постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 22.09.2025 у справі №445/2109/25 відповідача визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст 124 КУпаП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок). 03.10.2025 року вказана постанова набула законної сили.
Пошкоджена внаслідок ДТП опора №40 лінія ПЛ 0,4 кВ Л-І ШПП-115-05 під інвентарним номером 24313001663 перебуває на балансі ПрАТ «Львівобленерго». Позивачем у справі було завдано збитків Товариству на загальну суму 29005,68 гривень, з яких: 13000,00 (тринадцять тисяч гривень 00 коп.) - вартість послуг автотранспорту, який був задіяний у ремонтних роботах; 16005,26 грн. - вартість робіт з ремонту, заміни і встановлення електроопори, заробітна плата, вартість матеріалів, що підтверджується кошторисом по виконанню робіт по заміні збитої опори «Львівобленерго» та копією акту Золочівського РЕМ ПрАТ «Львівобленерго» від 25.08.2025р.
Транспортні послуги, в розмірі 13000,00 (тринадцять тисяч гривень 00 коп.), відповідачем оплачено самостійно двома частинами протягом серпня-вересня 2025 року. Решту суми, яка є ціною позову, з невідомих причин станом на день подачі позовної заяви не сплачено.
Представник позивача в судове засідання не прибув, надав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про виклик на офіційному сайті "Судова влада".
З вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів.
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст.15 та п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди.
Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки», передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частиною 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно постанови Золочівського районного суду Львівської області від 22.09.2025 у справі №445/2109/25, водій ОСОБА_1 , 21 серпня 2025 року керуючи автомобілем ВАЗ 2110, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням автомобіля та здійснив наїзд на електроопору № 40 з подальшим перекиданням автомобіля.
ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130, ст 124 КУпаП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. 03.10.2025 року вказана постанова набула законної сили.
Як вбачається із кошторису на виконання робіт по об`єкті ПЛ-0,4 кВ ЩТП-115-05 Л-1 с. Залісся, вартість нанесених збитків, включаючи виконання робіт по відновленню, розрахунку вартості завданих збитків та транспортних послуг, складають 16005,68 грн.
У даному випадку судовим рішенням - постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124; ч.1 ст.130 КУпАП встановлено вину відповідача у вчиненні ДТП і відповідно, заподіяння шкоди майну позивача внаслідок неправомірних (винних) дій. Таким чином, відповідач є відповідальним за шкоду, завдану його протиправними діями.
На підставі вищенаведеного та враховуючи те, що відповідач добровільно не відшкодував завдані ПрАТ «Львівобленерго» збитки, заподіяні внаслідок ДТП, з відповідача підлягає стягненню спричинена ним позивачу майнова шкода.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 3028грн. судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 141, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позов Приватного акціонерного товариства "Львівобленерго" до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в користь ПрАТ "Львівобленерго" (код ЄДРПОУ: 00131587) завдану майнову шкоду в розмірі 16005 (шістнадцять тисяч п`ять) грн. 68 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в користь ПрАТ "Львівобленерго" (код ЄДРПОУ: 00131587) понесені судові витрати у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення може бути протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складено 08.06.2025. 

  Суддя 	  В. М. Сивак