№ 207/4030/25 
№ 2/207/120/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2026 року Південний районний суд м. Кам`янськогоу складі: 
головуючого судді    Подобєд О.К.
при секретарі     Рубцовій К.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20.01.2023 року між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №6286683, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4600,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Відповідачка не виконувала своїх обов`язків за кредитним договором, через що виникла заборгованість у розмірі 22267,22 грн., яка складає: заборгованість за тілом кредиту – 4600,00 грн.; нараховані проценти – 7323,20 грн. та проценти за 113 календарні дні – 10344,02 грн. 
Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором, укладеного з відповідачкою. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даною позовною заявою.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. 
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, надано суду відзив на позовну заяву з посиланням на те, що в матеріалах справи відсутні докази укладання кредитного договору з позивачем немає, а також отриманням останнім грошових коштів. Позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. 
У відповіді на відзив позивач спростовує твердження та аргументи відповідача, вважає відзив безпідставним та необґрунтованим. Просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав. 
В судовому засіданні встановлено, що 20.01.2023 року між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №6286683, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4600,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Між ТОВ «Фінансова Компанія «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Незалежні фінанси» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Фінансова Компанія «Незалежні фінанси» права Вимоги до Боржників та набуло права грошової вимоги до Відповідача.
Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що загальна заборгованість відповідача перед за кредитними договорами складає 22267,22 гривень.
Отже, судом встановлено, що відповідач не виконав умови договорів, чим порушив право позивача на кошти за кредитними договорами та суд вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що матеріалами справи доведено належними доказами укладення кредитного договору між сторонами, відповідач з умовами договору був ознайомлений, однак порушив його умови та не виконав взятих на себе зобов`язань.
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц. 
З огляду на викладене, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що ним кредитні договори не укладались та грошові кошти не отримувались, що не є доказом існування боргу. Разом з тим укладання відповідачем кредитного договору з позивачем підтверджується електронним підписом останнього одноразового ідентифікатора С3901, 20.01.2023 о 10:17:41, а отримання грошових коштів на суму 4600,00 грн. підтверджується витребуваним з установи банку доказом зарахування коштів на емітовану карту.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в загальній сумі 22267,22 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 10000,00 грн. в рахунок отримання правничої допомоги.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 2, 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, для підтвердження витрат на правову допомогу позивачем було надано договір про надання правової допомоги у з детальним описом наданих послуг, відповідно до якого визначено розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, а також суму понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 512, 514, 516, 517, 526, 625, 629, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822) заборгованість за кредитним договором у розмірі 22267 гривень 22 копійок, яка складає: заборгованість за тілом кредиту – 4600 гривень 00 копійок; нараховані проценти – 7323 гривень 20 копійок та проценти за 113 календарні дні – 10344 гривень 02 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (ЄДРПОУ 44559822) понесені судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       Подобєд О.К.