ЄУН 387/1949/23
Номер провадження по справі 2/387/376/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання Полюхович Т.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 06.12.2023 надійшов позов, зі змісту якого позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27300 грн за кредитними договорами № 01341-11/2022 від 02.11.2022.
Свій позов ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" обґрунтовує тим, що 02.11.2022 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_2 укладено кредитний догові № № 01341-11/2022, відповідно до якого останньому надано позику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки. Між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 29.06.2023 укладено договір факторингу № 29062023, відповідно до якого відступлено позивачу право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором, сума боргу становить 27300 гривень. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №01341-11/2022 від 02.11.2022 в розмірі 27300 грн та витрати щодо сплати судового збору.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду клопотання в якому позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином. 
У заяві про перегляд судового рішення представник відповідача зазначав, що Представник відповідача заперечував проти задоволення позову та зазначив, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів. Вказував, що відповідно до умов кредитного договору кошти мали надаватися позичальнику у безготівковій формі, а тому саме на позивача покладається обов`язок доведення факту їх перерахування відповідачу.
Зазначав, що позивачем не надано жодних первинних бухгалтерських документів, виписок по рахунку, платіжних документів чи інших доказів, які б підтверджували факт зарахування кредитних коштів на банківський рахунок відповідача, а також належність вказаного у договорі карткового рахунку саме відповідачу. На думку представника відповідача, наданий позивачем розрахунок заборгованості є внутрішнім документом кредитора та сам по собі не підтверджує факту надання кредитних коштів і наявності заборгованості.
У зв`язку із цим представник відповідача посилався на правові висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 17.12.2021 у справі № 278/2177/15-ц та від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18, відповідно до яких факт існування заборгованості та її розмір мають підтверджуватися належними первинними документами.
Крім того, представник відповідача зазначав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження переходу до нього права вимоги за договором факторингу, оскільки відсутні докази проведення оплати за договором факторингу, яка відповідно до умов такого договору є підставою переходу права вимоги до нового кредитора.
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.01.2020 у справі № 916/2286/16, представник відповідача вказував, що за відсутності доказів виконання новим кредитором свого обов`язку щодо оплати за договором відступлення права вимоги не підтверджується факт переходу права вимоги, а відтак позивач є неналежним позивачем у справі.
Також представник відповідача звертав увагу суду на те, що до матеріалів справи долучено договір факторингу не в повному обсязі, оскільки відсутні окремі його сторінки, що, на його думку, ставить під сумнів повноту, належність та допустимість цього доказу.
Окрім цього, представник відповідача заперечував щодо правильності нарахування позивачем процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування. Зазначав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, якщо інше не доведено належними доказами.
У цьому контексті представник відповідача посилався на положення ст. 1050 ЦК України та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, відповідно до яких проценти за користування кредитом можуть нараховуватись лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
На думку представника відповідача, позивачем не доведено факту пролонгації кредитного договору, а тому нарахування процентів після спливу строку дії договору є неправомірним.
Процесуальні дії суду
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.12.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16.01.2026 заочне рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.04.2024 у справі №387/1949/23 провадження № 2/387/140/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідач у встановлений судом строк, відзив до суду на позов не подавав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`являв, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Згідно з свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серії ФК №1107 від 02.07.2019 встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" зареєстровано як фінансову установу ( а.с. 20).
Відповідно до виписки із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.07.2020 ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" зареєстрована як юридична особа 07.06.2018, види економічної діяльності, 64.92 - інші види кредитування (а.с.21).
Згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 624024 від 12.01.2010 встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" 05.12.2007 зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ( а.с.17).
Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 28.02.2012 та додатку до свідоцтва встановлено, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" має право здійснювати фінансову компанію без отримання ліцензії та /або дозволів відповідно до законодавства: факторинг ( а.с. 18).
Судом встановлено, що 02.11.2022 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №01341-11/2022 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору Товариство надало Клієнту фінансовий кредит у розмірі 7 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором.
Відповідно до пункту 1.2 договору кредит надано строком на 25 днів, тобто до 25.11.2022, при цьому датою надання кредиту визначено 02.11.2022.
Згідно з пунктом 1.3 договору за користування кредитом Клієнт зобов`язався сплачувати Товариству проценти у розмірі 365,0 % річних від суми кредиту з розрахунку 1,00 % на добу. Також зазначеним пунктом передбачено, що кредит надається без забезпечення у вигляді застави.
Пунктом 1.6 договору передбачено право Товариства запропонувати Клієнту індивідуальну промокодову ставку для зниження стандартної процентної ставки, яка становить 2,5 % на добу.
Відповідно до пункту 2.3 договору у разі, якщо Клієнт не сплачує проценти у строк, визначений договором, проценти продовжують нараховуватись на загальних умовах за стандартною процентною ставкою 2,5 % на добу у період для користування кредитом після закінчення строку дії договору, але не більше ніж протягом 30 календарних днів з моменту закінчення строку дії договору.
Згідно з пунктом 2.6 договору сторони погодили, що у разі прострочення виконання зобов`язань зі сплати кредиту та/або процентів Товариство має право здійснювати списання коштів з банківської картки Клієнта. Також пунктом 2.6 визначено порядок нарахування процентів у період прострочення, а саме: 7 днів — 3 % на добу від суми кредиту; 14 днів — 2,5 % на добу від суми кредиту.
Крім того, пунктом 3.3.3 договору передбачено право Клієнта на відстрочку виконання зобов`язання на строк до 20 днів за умови сплати відповідних процентів, зокрема: 10 днів — 3 % на добу від тіла кредиту; 20 днів — 1,9 % на добу від тіла кредиту.
Відповідно до п.3.4.2 договору клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку встановленому договором.
Згідно з п. 4.3 договору у разі якщо клієнт не повернув кредит у строк зазначений у договорі, проценти продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 180 календарних днів починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору.
Таким чином, умовами кредитного договору визначено предмет договору — надання кредитних коштів у сумі 7 000,00 грн, строк кредитування, порядок та розмір нарахування процентів, а також порядок продовження (пролонгації/відстрочки) виконання зобов`язань і нарахування процентів у разі прострочення виконання договору.
Також суд приймає до уваги поданий розрахунок заборгованості за кредитним договором №01341-11/2022 від 02.11.2022, складеним ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо боржника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) за період з 29.06.2023 по 31.10.2023. Таблиця розрахунку містить відомості про: загальну суму заборгованості; суму за основним боргом; суму заборгованості за відсотками; нараховані та сплачені суми; залишок до сплати.
Із розрахунку вбачається, що за кожний зазначений місяць нараховано 27 300 грн, з яких 7 000 грн становить основний борг та 20 300 грн — відсотки. Відомості про сплату відсутні (0,00 грн).
У підсумку документа зазначено, що станом на 31.10.2023 заборгованість за кредитним договором № 01341-11/2022 від 02.11.2022 не погашена, а залишок заборгованості складає 27 300 гривень.
Зазначений розрахунок підписаний представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» Кожухівським Ярославом Ігоровичем та скріплений печаткою товариства.
ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" виконало зобов`язання за договором фінансового кредиту, надавши відповідачу грошові кошти, однак останній не виконав взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернув, у зв`язку з чим йому нарахована заборгованість, в розмірі 27300 грн, яку за договором факторингу №29062023 від 29.06.2023 було передано ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів".
Згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідачу нарахована заборгованість за даним кредитним договором № 01341-11/2022 у розмірі 27300 грн, з яких: 7000 грн – заборгованість за основною сумою позики та 20300 грн. – заборгованість за відсотками, однак за якою процентною ставкою вказані відсотки обраховані, вказаний розрахунок заборгованості не містить (а.с.16).
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
При цьому, частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).
Частиною 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
З наведених норм вбачається, що укладення договору про споживчий кредит у електронній формі не суперечить вимогам законодавства, за умови дотримання особливостей його укладення в такій формі.
При цьому, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Частинами 1 та 2 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.
З наведеного можливо дійти висновку, що дійсно 02.11.2022 між відповідачем та ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм", з дотриманням наведених норм законодавства було укладено кредитний договір та відповідач був ознайомлений з усіма його істотними умовами та прийняв їх.
Оцінюючи подані сторонами докази у їх сукупності, суд виходить із такого.
Відповідно до статей 11, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.
Судом встановлено, що 02.11.2022 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту №01341-11/2022 у формі електронного документа із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Умовами договору сторони погодили предмет договору, розмір кредиту, строк користування кредитом, порядок нарахування процентів, а також порядок пролонгації та нарахування процентів у разі прострочення виконання зобов`язань.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору, отримання кредиту. Розрахунок підтверджує існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копія договору відступлення права вимоги з наявним витягом з реєстру боржників до договору факторингу №29062023 від 29.06.2023 підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" за кредитним договором, до позивача у справі.
Також матеріалами справи підтверджується, що первісний кредитор — ТОВ «ФК «Інвеструм» — є фінансовою установою та мав право надавати фінансові кредити, а позивач — ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» — має право здійснювати факторингову діяльність.
Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду викладеними, як приклад у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Отже суд установив, що 29.06.2023 між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №29062023, за умовами якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №01341-11/2022. На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 31.10.2023 загальна сума боргу складає 27300 грн, з яких: 7000 грн — основний борг та 20300 грн — проценти за користування кредитом.
Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на відсутність належних доказів фактичного отримання відповідачем кредитних коштів, відсутність первинних бухгалтерських документів та виписок щодо перерахування кредитних коштів, а також на недоведеність переходу права вимоги до позивача за договором факторингу.
Оцінюючи наведені доводи, суд виходить із того, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Сам по собі факт укладення кредитного договору не є безумовним доказом надання кредитних коштів позичальнику. Разом із тим суд враховує, що укладений між сторонами кредитний договір містить усі істотні умови, підписаний електронним підписом відповідача, а його укладення відповідачем не спростовано. Відповідач також не звертався до суду із вимогами про визнання договору недійсним чи неукладеним.
Крім того, матеріали справи містять розрахунок заборгованості, складений новим кредитором, який містить відомості про суму основного боргу та процентів. Водночас суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що наданий розрахунок є внутрішнім документом кредитора та сам по собі не може вважатися беззаперечним доказом фактичного перерахування кредитних коштів відповідачу.
Разом із тим суд враховує, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, не заперечено використання персональних даних та банківської картки, зазначених при укладенні договору, а також не подано доказів звернення до правоохоронних органів чи кредитодавця щодо можливого неправомірного оформлення кредиту третіми особами.
Щодо доводів представника відповідача про відсутність доказів переходу права вимоги до позивача суд зазначає таке.
Матеріали справи містять договір факторингу №29062023 від 29.06.2023, укладений між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», а також розрахунок заборгованості, в якому відповідач зазначений як боржник. Відсутність у матеріалах справи окремих сторінок договору факторингу чи доказів проведення розрахунків між сторонами договору факторингу не спростовує факту укладення такого договору та не впливає на обсяг прав та обов`язків боржника, оскільки відповідно до статей 512, 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу таких прав.
Разом із тим суд бере до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, відповідно до якої проценти за користування кредитом можуть нараховуватись лише у межах погодженого сторонами строку кредитування або в межах належно погодженого сторонами продовження строку кредитування.
Умовами пункту 2.3 кредитного договору сторони погодили можливість нарахування процентів після спливу строку кредитування за стандартною ставкою 2,5 % на добу, але не більше ніж протягом 30 календарних днів з моменту закінчення строку дії договору. Також договором передбачено право позичальника на відстрочку виконання зобов`язання за певних умов.
Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач звертався із заявою про пролонгацію кредитного договору, погоджував продовження строку кредитування або вчиняв інші дії, які б свідчили про акцептування нових умов користування кредитом після 25.11.2022.
Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить відомостей щодо конкретного періоду нарахування процентів, застосованої процентної ставки та порядку їх обчислення, що позбавляє суд можливості перевірити правильність заявленої до стягнення суми процентів у розмірі 20300 гривень.
За таких обставин суд доходить висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів факт існування у відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7000 грн, однак не довів належними доказами правомірність та обґрунтованість нарахування процентів у заявленому розмірі 20300 грн після спливу строку кредитування.
Суд враховує, що пунктом 1.6 кредитного договору передбачено стандартну процентну ставку у розмірі 2,5 % на добу, а пунктом 2.3 договору встановлено, що у разі несплати процентів у визначений договором строк проценти продовжують нараховуватись за стандартною процентною ставкою 2,5 % на добу після закінчення строку дії договору, але не більше ніж протягом 30 календарних днів.
При цьому суд бере до уваги, що на момент укладення сторонами кредитного договору 02.11.2022 законодавчих обмежень щодо максимально допустимого розміру процентної ставки за споживчим кредитом, встановлених Законом України №3498-IX від 22.11.2023, який набрав чинності у 2024 році, ще не існувало, а тому до спірних правовідносин застосовуються умови договору в редакції, чинній на момент його укладення.
Разом із тим, вирішуючи спір, суд виходить із того, що проценти можуть бути стягнуті лише у межах строку та на умовах, погоджених сторонами договору, а також підтверджених належними доказами.
Оскільки пунктом 2.3 договору сторони погодили право кредитодавця нараховувати проценти після спливу основного строку кредитування за ставкою 2,5 % на добу протягом не більше 30 календарних днів, суд вважає обґрунтованим нарахування процентів саме за цей період.
Відтак розрахунок процентів здійснюється наступним чином: за період основного строку кредитування — 25 днів за ставкою 1 % на добу: 7000?1%?25=1750 гривень за період, передбачений пунктом 2.3 договору, — 30 днів за ставкою 2,5 % на добу: 7000?2.5%?30=5250 гривень.
Загальний розмір процентів становить: 1750+5250=7000 гривень.
Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 14000 грн, з яких: 7000 грн — заборгованість за основною сумою кредиту; 7000 грн — проценти за користування кредитом.
У решті позовних вимог про стягнення процентів у сумі, що перевищує вказаний розмір, слід відмовити як недоведених належними та допустимими доказами.
На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості.
Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1376,40 гривень .
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 11, 207, 256, 258-259, 261, 267, 526, 549, 629, 634, 638, 1054, 1077, 1080, 1082 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 01341-11/2022 від 02.11.2022 в розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень, з яких: 7000 грн — заборгованість за основною сумою кредиту; 7000 грн — проценти за користування кредитом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1376 (тисячу триста сімдесят шість) гривень 40 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" ( 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30, ЄДРПОУ 35625014, реквізити ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк»);
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області         Майстер І.П.