ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 р. 	Справа № 440/14962/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Семененко М.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2026, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, повний текст складено 10.02.26 по справі № 440/14962/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, в якій просить:
визнати протиправними та скасувати постанови Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, викладені в протоколах засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03.12.2024 № 8594 та від 24.02.2025 № 1329 щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні причинного зв`язку захворювання розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом з проходженням військової служби;
зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України встановити причинний зв`язок між проходженням ОСОБА_1 військової служби та захворюваннями розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом LI-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у період з 15.07.2022 по 02.09.2023 проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , а з 04.09.2023 по 08.09.2024 у Військовій частині НОМЕР_2 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 08.09.2024 №2 92 звільнений у відставку з військової служби за станом здоров`я.
Вказує, що результатами МРТ згідно протоколу № 9854 від 06.10.2024 позивачу було встановлено діагноз розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцигом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом. Проте, у витягах з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 8594 від 03.12.2024 та № 1329 від 24.02.2025 зазначено, що захворювання розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом не пов`язані з проходженням військової служби. З вищевказаними рішеннями ВЛК позивач не погоджуюся, в зв`язку з чим звернувся до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що за результатами МРТ згідно протоколу № 9854 від 06.10.2024 позивачу було встановлено діагноз розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом. Проте, у витягах з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 8594 від 03.12.2024 та № 1329 від 24.02.2025 зазначено, що захворювання розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом не пов`язані з проходженням військової служби. Посилається на те, що з медичних документів чітко видно, що захворювання хребта позивач отримав саме в період проходження військової служби за мобілізацією. Оскільки до служби в Збройних Силах України такого захворювання не мав та навіть згідно висновку ВЛК був придатним до служби в окремих видах військ. Після проходження військової служби став повністю непридатним та був демобілізований.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга 
підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 04.09.2023 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_1 і був визнаний обмежено придатним до військової служби, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного № 647 від 04.09.2023 та довідкою військово-лікарської комісії від 31.08.2023.
25.09.2023 позивача було призвано по мобілізації на військову службу в Збройні Сили України, проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 з 25.09.2023.
З 04.01.2024 по 18.01.2024 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у військовому госпіталі м. Чернігів з діагнозом - негоспітальна двобічна полісегментарна пневмонія, важкий перебіг, що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 60.
18.01.2024 позивача було переведено в Центральний військовий госпіталь м. Києва, де проходив лікування в реанімації інфекційного відділення, потім у відділенні пульмонології. Тривалий час знаходився під апаратом ШВЛ, була проведена трахеостомія та введений у штучну медикаментозну кому. Діагноз: нозокоміальна двобічна полісегментарна пневмонія, важкий перебіг.
Як вбачається зі свідоцтва про хворобу № 353 від 20.03.2024 (вх. № 1642) госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 15.03.2024 № 353 :
п. 12 Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва :
Ожиріння ІІІ ст. аліментарно-конституційного генезу (ПМТ 52,5 кг/м2). Синдром альвеолярної гіповентиляції легень зі значним порушенням функції дихання (синдром Піквіка). Хронічна гіперкапнія. Варикозна хвороба вен лівої нижньої кінцівки з хронічною венозною недостатністю ІІІ (третього) ступеня з незначним порушенням кровообігу і функції. Вторинний лімфостаз обох нижніх кінцівок. Дисциркуляторна енцефалопатія І ст. у вигляді розсіяної дрібновогнищевої симпоматики. ІХС: дифузний кардіосклероз. Недостатність мітрального клапану з регургітацією ІІ ст, тристулкового клапану з регургітацією ІІ ст, клапану легеневої артерії з регургітацією ІІ ст. Легенева гіпертензія І ст. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Сечосольовий діатез. Солітарна кіста правої нирки.
Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.
Стан після трахеостомії від 18.01.2024. Стан після перенесеної нозокоміальної двобічної полісегментарної пневмонії, важкого перебігу.
Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Стан після усунення (03.02.2024) закритого вивиху (02.02.2024) правого плеча без порушення функції.
За наказом МОЗ № 370 від 04.07.2007 - Травма легкого ступеня.
Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
п. 13. Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо:
На підставі статі 46-а графи ІІ Розкладу хвороб : Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно витягу з наказу Військової частини НОМЕР_3 від 21.06.2024 № 83 ОСОБА_1 звільнений з лав Збройних Сил України 21.06.2024 на підставі п.п. «б» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААг № 541306 з 01.07.2024 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи та потребую постійної сторонньої допомоги.
З 09.07.2024 згідно висновку лікарсько-консультативної комісії № 132, був взятий на облік до Відділу соціального захисту населення Диканської селищної ради і йому надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі дружиною. 
06.10.2024 позивачу було проведено МРТ-дослідження в Полтавській обласній клінічній лікарні імені Скліфосовського, грудного та поперекового відділів хребта, яке виявило серйозні захворювання.
За результатами МРТ згідно протоколу № 9854 від 06.10.2024 позивачу було встановлено діагноз розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцигом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом.
Позивач звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України зі зверненням щодо перегляду постанови про причинний зв`язок діагностованих у нього захворювань : розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцигом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом та прийняття постанови про причинний зв`язок даних захворювань у формулюванні: «Захворювання, травма ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».
До заяви позивачем додано : свідоцтво про хворобу № 353 від 20.03.2024; виписний епікриз № 893 від 26.03.2024, перевідний епікриз № 60 від 18.01.2024; протокол магнітно-резонансної томографії № 9854 від 06.10.2024, попереково – крижового відділу хребта; протокол магнітно-резонансної томографії № 9854 від 06.10.2024 грудного відділу хребта; диск магнітно-резонансної томографії № 9854 від 06.10.2024; довідку огляду медико – соціальною експертною комісією серія 12 ААТ № 541306 від 14.10.2024; опис рентгенівського знімку від 02.07.2024; консультативний висновок нейрохірурга від 02.07.2024 № 62154; консультативний висновок невропатолога від 08.10.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого № 17/26 від 08.11.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 03.04.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 19.06.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 26.06.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 10.09.2024; довідка ЛКК № 116 від 10.09.2024; висновок № 132 медичної комісії від 09.072024; довідка з ТЦК № 5в/273 від 30.08.2024; військовий квиток; паспорт.
У витягах з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України № 8594 від 03.12.2024 та № 1329 від 24.02.2025 зазначено, що захворювання розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом не пов`язані з проходженням військової служби.
Позивач, вважаючи протиправними постанови Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, викладені в протоколах засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03.12.2024 № 8594 та від 24.02.2025 № 1329, звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що постанова за свідоцтвом про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 15.03.2024 № 353 прийнята обґрунтовано. Отже, приймаючі спірні рішення відповідачами була досліджена уся наявна медична документація, на яку посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог. Доказів зворотного суду не надано. Суд зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон України № 2232-ХІІ).
Визначення військової служби міститься у частині першій статті 2 Закону України № 2232-ХІІ та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 70 Закону України від 19.11.1992 № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (далі – Закон України № 2801-XII) визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерством оборони України 14.08.2008 затверджено Положення № 402 «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» (далі– Положення № 402; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п.1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
- медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
- встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
За приписами пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Підпунктом 2.5.4 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення № 402 передбачено, що штатні і позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) з питань військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи підпорядковуються вищим штатним ВЛК.
Згідно з пунктом 3.1 глави 3 розділу І Положення № 402 вимоги до звернення військовослужбовців та інших осіб, указаних у пункті 1.2 глави 1 розділу I цього Положення, їх права, порядок та строки розгляду пропозицій, заяв та скарг, а також обов`язки штатних ВЛК щодо розгляду звернень регулюються Законом України «Про звернення громадян», Інструкцією про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 23.01.2017 за № 94/29962.
Відповідно до пункту 3.3 глави 3 розділу І Положення № 402 дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК. 
Рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (підпункт 2.3.5 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення № 402).
Пунктом 20.5 глави 20 розділу II Положення № 402 передбачено, що постанови, які приймає ВЛК із встановлення причинного зв`язку захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), наведені у главі 21 розділу II цього Положення.
Відповідно до пункту 21.1 глави 21 розділу II Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Пунктами 21.2, 21.3 глави 21 розділу II Положення № 402 передбачено, що причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у осіб, звільнених з військової служби визначають штатні ВЛК; у осіб, звільнених з військової служби інших військових формувань та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19. У випадку прийняття штатними ВЛК рішення про відсутність підстав для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв) у формулюваннях, передбачених пунктами 21.5, 21.6 цієї глави, у розділ Х протоколу, оформленого за формою, наведеною в додатку 19 до цього Положення, заноситься відповідне рішення.
Відповідно до пункту 21.5. глави 2 Положення № 402 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України».
б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини в період громадянської та Другої світової воєн» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії і флоту у роки громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни.
в) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане, у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби, крім поранень (контузій, травм, каліцтв), одержаних за обставин фактичного виконання службових обов`язків, передбачених у підпункті «а» цього пункту.
г) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку (вказується вид події, що призвела до нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане військовослужбовцем у результаті нещасного випадку за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок вчинення ним правопорушення.
ґ) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії» - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період участі в бойових діях, забезпечення бойової діяльності військ (флотів) на території інших країн (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 № 63 "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій.
д) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо воно виникло під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил), забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, або коли захворювання, яке виникло до цього, у зазначені періоди служби досягло такого розвитку, що призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби».
е) «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини в період громадянської та Другої світової воєн» - якщо воно виникло під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби у складі діючої армії і флоту у роки громадянської війни, Другої світової війни, участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Другої світової війни.
Зазначені у підпунктах «д» та «е» постанови приймаються також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях.
є) «Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами «а», «ґ» цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні або якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, крім випадків, визначених у підпункті «в» цього пункту.
Зазначені у підпунктах «д» та «е» постанови приймаються також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, якщо вони етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання у період участі в бойових діях.
Відповідно до пункту 21.12 Положення № 402 причинний зв`язок захворювань (поранень) у осіб, звільнених з військової служби, які пройшли медичний огляд раніше, у ВЛК розформованих військових або прикордонних округів, груп військ, родів військ (сил), визначають (переглядають) штатні ВЛК за територіальним принципом, де проживають особи, звільнені з військової служби, у межах територіальної відповідальності штатних ВЛК.
Згідно з пунктом 21.13 Положення № 402 за наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень).
Відповідно до пункту 21.16 глави 21 розділу II Положення № 402 якщо у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), складеному на військовослужбовця (осіб, звільнених з військової служби), зазначені хвороби (поранення), одержані (що виникли) за різних обставин, ВЛК приймає постанови про їх причинний зв`язок окремо.
Згідно із пунктом 21.18 глави 21 розділу II Положення № 402, якщо свідоцтво про хворобу не зберіглося, підставою для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання (поранення) є записи в документах (історія хвороби, довідка архіву, медична довідка, медична, червоноармійська або службова книжки, прохідне свідоцтво, особова справа, свідоцтво про звільнення від військового обов`язку, військовий квиток, витяг із документів військової частини, матеріалів службового розслідування, дізнання, досудового слідства або суду).
За змістом пункту 21.20 глави 21 розділу II Положення № 402 якщо у військово-медичних документах, складених у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у період проходження військової служби, є згадки про захворювання (поранення) або в цих самих документах зазначені тільки окремі симптоми захворювання (поранення), то ВЛК правомірна вирішувати питання їх причинного зв`язку і прийняття відповідної постанови.
На підставі пункту 21.25 глави 21 розділу II Положення № 402 для прийняття постанови про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), у тому числі які призвели до загибелі (смерті) військовослужбовця, до штатної ВЛК разом із заявою військовослужбовця (члена сім`ї, батьків, утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця) або разом із листом командира (начальника) військової частини (закладу, установи), ТЦК та СП надаються такі документи (копії документів):
- довідка про проходження військової служби або копія посвідчення офіцера, генерала (військового квитка рядового, сержантського і старшинського складу);
- довідка за формою, наведеною у Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 (за наявності);
- медичні документи, які підтверджують початок розвитку, розвиток захворювання або одержання травми (поранення, контузії, каліцтва): медична книжка військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби), медичні карти стаціонарного (амбулаторного) хворого або витяги з них, довідки із закладів охорони здоров`я, свідоцтва про хворобу (довідки ВЛК), витяг із книги обліку хворих в амбулаторії під час первинного звернення по медичну допомогу;
- довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення - для військовослужбовців, які одержали травму (поранення, контузію, каліцтво);
- копія Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, копія Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть) за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332 або копія Акта розслідування авіаційної події та інциденту в авіації - у разі проведення відповідних розслідувань;
- документи, у яких зазначено обставини загибелі (смерті) військовослужбовця (не менш як один з таких документів): витяг з іменного списку безповоротних втрат особового складу, наказ командира (начальника) військової частини, донесення про загибель (смерть), сповіщення (корінець сповіщення) на загиблого (померлого), захопленого в полон або заручником, а також інтернованого або зниклого безвісти військовослужбовця, постанова про закриття кримінального провадження (за наявності) - надаються у разі загибелі (смерті) військовослужбовця;
- лікарське свідоцтво про смерть - надається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби);
- свідоцтво про смерть - надається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця (особи, звільненої з військової служби).
Переглядаючи оскаржуване рішення, судова колегія враховує, що згідно з підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається проведення спільно з головними (провідними) медичними спеціалістами та іншими лікарями-спеціалістами аналізу й оцінки результатів медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів, розробка пропозицій для покращення військово-лікарської експертизи; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності осіб, звільнених з військової служби, на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
ЦВЛК має право, зокрема переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402).
Як вбачається зі свідоцтва про хворобу № 353 від 20.03.2024 (вх. № 1642) госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 15.03.2024 № 353 :
п. 7 Скарги : на задишку, що посилюється при незначному фізичному навантаженні, відчуття нестачі повітря, загальну слабкість, виражену денну сонливість, відчуття зупинки дихання уві сні, періодичний головний біль, біль в поперековому відділі хребта та обох нижніх кінцівок при незначному фізичному навантажені.
п. 8 Короткий анамнез: зі слів пацієнта та згідно наданої медичної документації тривали час хворіє, на ожиріння, гіпертонічну хворобу, варикозну хворобу обох нижніх кінцівок. Антигіпертензивну терапію на постійні основі не приймав. У вересні 2023 призваний на військову служу за мобілізацією, проходив медичний огляд на ВК. За рішенням ВЛК від 31.08.2023 № 6475в/2845 на підставі статей 13-б, 42-б графи ІІ Розладу хвороб визнаний обмежено придатним до військової служби. Погіршення загального стану відмічає з 01.01.2024 коли наросла задишка, виражена загальна слабкість, посилилось відчуття нестачі повітря. 04.01.2024 звернувся за медичною допомогою до Військової частини НОМЕР_4 . Госпіталізований з діагнозом: ІХС: дифузний кардіосклероз, недостатність мітрального та тристулкового клапану з регургітацією ІІ-ІІІ ст., недостатність аортального клапану з регургітацією І ст. ГХ ІІ ст., ожиріння ІІІ ст., синдром Піквіка. Стан пацієнта зберігався важким за рахунок дихальної недостатності (сатурація 86%), проводилась киснева підтримка пацієнта. 06.01.2024 оглядався консиліумом лікарів діагноз попередній. Того ж дня о 17:00 на фоні психомоторного збудження загальний стан різко погіршився, переведений на штучну вентиляцію легень, під час інтубації була блювота. Підвищення температури тіла з 07.01.2024. На рентгенограмі ОГП виявлено інфільтративні зміни, встановлено діагноз двобічна пневмонія. 18.01.2024 переведений до НВМКЦ «ВКТ», госпіталізований до реанімаційного відділення для інфекційних хворих, з 18.01.2024 по 25.01.2024 проводилась медикаментозна седація з метою адаптації до апарату штучної вентиляції легень, з 25.01.2024 по 08.02.2024 поверхнева медикаментозна седація. В цей час при спробі перевернутись на бік під вагою власного тіла отримав вивих правого плеча, що був усунений. Після стабілізації загального стану та екстубаці переведений до клініки пульмонології. Начальником НВМКЦ «ВКТ» направлений на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Під час обстеження діагностовано: Дисциркуляторна енцефалопатія І ст. у вигляді розсіяної дрібновогнищевої симптоматики. Сечосольовий діатез. Солітарну кісту правої нирки. Стан після усунення (03.02.2024) закритого вивиху (02.02.2024) правого плеча без порушення функції.
п. 12 Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва :
Ожиріння ІІІ ст. аліментарно-конституційного генезу (ПМТ 52.5 кг/м2). Синдром альвеолярної гіповентиляції легень зі значним порушенням функції дихання (синдром Піквіка). Хронічна гіперкапнія. Варикозна хвороба вен лівої нижньої кінцівки з хронічною венозною недостатністю ІІІ (третього) ступеня з незначним порушенням кровообігу і функції. Вторинний лімфостаз обох нижніх кінцівок. Дисциркуляторна енцефалопатія І ст. у вигляді розсіяної дрібновогнищевої симптоматики. ІХС: дифузний кардіосклероз. Недостатність мітрального клапану з регургітацією ІІ ст, тристулкового клапану з регургітацією ІІ ст, клапану легеневої артерії з регургітацією ІІ ст. Легенева гіпертензія І ст. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Сечосольовий діатез. Солітарна кіста правої нирки.
Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби.
Стан після трахеостомії від 18.01.2024. Стан після перенесеної нозокоміальної двобічної полісегментарної пневмонії, важкого перебігу.
Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Стан після усунення (03.02.2024) закритого вивиху (02.02.2024) правого плеча без порушення функції.
За наказом МОЗ № 370 від 04.07.2007 - Травма легкого ступеня.
Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби.
п. 13. Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо:
На підставі статі 46-а графи ІІ Розкладу хвороб : Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
Як вбачається з матеріалів справи згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААг № 541306 з 01.07.2024 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю І групи та потребую постійної сторонньої допомоги.
Через надмірну вагу (ожиріння ІІІ ст.) лише 06.10.2024 позивачу було проведено МРТ-дослідження в Полтавській обласній клінічній лікарні імені Скліфосовського, грудного та поперекового відділів хребта, яке виявило серйозні захворювання.
За результатами МРТ згідно протоколу № 9854 від 06.10.2024 позивачу було встановлено діагноз розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцигом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом.
Саме проведення МРТ досліджень, яке було ускладнене надмірною вагою позивача (ожиріння ІІІ ст.) та отримання результатів МРТ (протокол № 9854 від 06.10.2024) зумовило звернення ОСОБА_1 09.11.2024 до ЦВЛК із заявою про перегляд постанови про причинний зв`язок діагностованих у нього захворювань: розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцигом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом.
До заяви позивачем додано : свідоцтво про хворобу № 353 від 20.03.2024; виписний епікриз № 893 від 26.03.2024, перевідний епікриз № 60 від 18.01.2024; протокол магнітно-резонансної томографії № 9854 від 06.10.2024, попереково – крижового відділу хребта; протокол магнітно-резонансної томографії № 9854 від 06.10.2024 грудного відділу хребта; диск магнітно-резонансної томографії № 9854 від 06.10.2024; довідку огляду медико – соціальною експертною комісією серія 12 ААТ № 541306 від 14.10.2024; опис рентгенівського знімку від 02.07.2024; консультативний висновок нейрохірурга від 02.07.2024 № 62154; консультативний висновок невропатолога від 08.10.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого№ 17/26 від 08.11.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 03.04.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 19.06.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 26.06.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 10.09.2024; довідка ЛКК № 116 від 10.09.2024; висновок № 132 медичної комісії від 09.072024; довідка з ТЦК № 5в/273 від 30.08.2024; військовий квиток; паспорт.
Як встановлено судом, згідно з витягом з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військової комісії Збройних Сил України від 03.12.2024 № 8594 встановлено, що захворювання солдата у відставці ОСОБА_1 , 1978 року народження: «Синдром альвеолярної гіповентиляції легень зі значним порушенням функції дихання (синдром Піквіка). Хронічна гіперкапнія. Стан після трахеостомії», що підтверджується медичними документами - ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНЕ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
Постанову про причинний зв`язок синдрому ОСОБА_2 , хронічної гіперкапнії за свідоцтвом про хворобу госпітальної ВЛК терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 15.03.2024 № 353 - ВІДМІНИТИ.
Травма: «Стан після усунення (03.02.2024) закритого вивиху (02.02.2024) правого плеча, контрактура правого плечового суглобу, ПФС 1 ст.», що підтверджується медичними документами — ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (довідка про обставини травми не надана).
Захворювання: «Ожиріння III ст. аліментарно-конституційного генезу. ІМТ 52,5 кг/м2. Варикозна хвороба вен лівої нижньої кінцівки з хронічною венозною недостатністю ПІ ступеня з незначним порушенням кровообігу і функції. Вторинний лімфостаз обох нижніх кінцівок. Гіпертонічна хвороба II стадії. Дисциркуляторна енцефалопатія І стадії у вигляді розсіяної дрібновогнищевої симптоматики. Ішемічна хвороба серця. Дифузний кардіосклероз. Недостатність мітрального клапану з регургітацією II ст., тристулкового клапану з регургітацією II ст., клапану легеневої артерії з регургітацією II ст. Легенева гіпертензія І ст. Розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом в сегменті L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом, грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом. Сечосольовий діатез. Солітарна кіста правої нирки», — ЗАХВОРЮВАННЯ, НІ, НЕ ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ
Згідно Витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 24.02.2025 № 1329 встановлено, що захворювання особи, звільненої з в/служби, ОСОБА_1 18.06.1978: «Стан після трахеотомії від 18.01.2024. Стан після перенесеної нозокоміальної двобічної полісегментарної пневмонії, важкого перебігу», що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією ЗАХВОРЮВАННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ
Травма: «Стан після усунення (03.02.2024) закритого вивиху (02.02.2024) правого плеча без порушення функції», що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією — ТРАВМА, ТАК, ПОВ`ЯЗАНА, З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ (довідка про обставини травми не надана),
Захворювання: «Ожиріння ІІІ ст., аліментарно-конституційного генезу (ІМТ 52,5кг/м2). Синдром альвеолярної гіповентиляцїї легень зі значним порушенням функції дихання (синдром Піквіка). Хронічна гіперкапнія. Варикозна хвороба вен лівої нижньої кінцівки з хронічною венозною недостатністю ІІІ (третього) ступеня з незначним .порушенням кровообігу і функції. Вторинний лімфостаз обох нижніх кінцівок. Дисциркуляторна енцефалопатія І ст. у вигляді розсіяної дрібновогнищевої симптоматики. ІХС: дифузний кардіосклероз. Недостатність мітрального клапану з регургітацією II ст. тристулкового клапану з регургітацією II ст., клапану легеневої артерії з регургітацією ІІ ст. легенева гіпертензія І ст. Гіпертонічна хвороба II ст. Сечосольовий діатез. Солітарна кіста правої нирки», що підтверджується військово-обліковою та медичною документацією — ЗАХВОРЮВАННЯ, НІ, НЕ ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.
За результатами розгляду надісланих особою, звільненою з в/служби, ОСОБА_1 копій медичних документів повідомляється, що будь яких інших документів, які б послужили підставою для відміни, скасування, чи прийняття іншої постанови щодо встановлення причинного зв`язку діагностованих захворювань до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил не надано.
Ураховуючи вищезазначене, постанова за свідоцтвом про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 15.03.2024 № 353 прийнята обґрунтовано.
Тобто, колегія суддів звертає увагу, що у Витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 24.02.2025 № 1329 відсутнє таке захворювання, як : Розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом в сегменті L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом, грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом.
За висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 11.04.2025 у справі № 480/278/23 невтручання в оцінку підстав прийняття висновку відповідача щодо встановлення причинного зв`язку захворювання зі смертю військовослужбовця на підставі медичних документів, для проведення якої потрібні спеціальні знання в медичній сфері, що виходить за межі необхідного дослідження щодо застосування норм матеріального права, не позбавляє суд обов`язку перевіряти дотримання процедури прийняття відповідного висновку ВЛК.
Колегія суддів зазначає, що у постанові від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20 Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16 від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.
Дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.04.2025 у справі № 160/31586/23.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що приймаючі спірні рішення відповідачами була досліджена уся наявна медична документація, на яку посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог. Доказів зворотного суду не надано.
Колегія суддів звертає увагу на те, що одним із критеріїв, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень, є обґрунтованість.
У постанові від 08.08.2024 у справі № 420/7076/20 Верховний Суд вказав, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
На додаток варто також згадати усталену позицію Верховного Суду про те, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень. І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення (постанови Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 826/6528/18, від 10.04.2020 у справі № 819/330/18, від 10.01.2020 у справі № 2040/6763/18).
Також у постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі № 160/18668/21 зазначено, що стосовно вимог до адміністративного акта суб`єкта владних повноважень у судовій практиці склалася правова позиція, відповідно до якої такий акт має бути детально обґрунтованим (мотивованим). Вимога про те, що адміністративний акт повинен містити мотиви, на яких він ґрунтується, на додаток до принципів справедливої адміністративної процедури, що регулюють адміністративні акти, встановлена також у Рекомендації № R(91)1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам про адміністративні санкції (прийнято Комітетом Міністрів 13.02.1999) на 452-му засіданні заступників міністрів) (Council of Europe Committee of ministers Recommendation No. R(91)1 of the Committee of Ministers to member states on administrative sanctions).
Отже, обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень означає, що таке рішення має бути вмотивованим, тобто у ньому повинні відображатися мотиви (позиція) суб`єкта владних повноважень. Вмотивованість рішення дає можливість особі зрозуміти, чи були враховані його доводи при прийнятті рішення, або з яких підстав (причин) вони були відхилені, тобто чи була особа почутою.
Повертаючись до обставин справи колегія суддів зазначає, що підставою звернення позивача до ЦВЛК слугували окрім іншого результати МРТ згідно протоколу № 9854 від 06.10.2024, які були відсутні на час проходження позивачем медичного огляду та прийняття постанови госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 15.03.2024 № 353.
Відповідно до пункту 21.7 глави 21 розділу І Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції № 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Як вбачається з матеріалів справи позивачем до заяви про перегляд постанови про причинний зв`язок від 09.11.2024 додано : свідоцтво про хворобу № 353 від 20.03.2024; виписний епікриз № 893 від 26.03.2024, перевідний епікриз № 60 від 18.01.2024; протокол магнітно-резонансної томографії № 9854 від 06.10.2024, попереково – крижового відділу хребта; протокол магнітно-резонансної томографії № 9854 від 06.10.2024 грудного відділу хребта; диск магнітно-резонансної томографії № 9854 від 06.10.2024; довідку огляду медико – соціальною експертною комісією серія 12 ААТ № 541306 від 14.10.2024; опис рентгенівського знімку від 02.07.2024; консультативний висновок нейрохірурга від 02.07.2024 № 62154; консультативний висновок невропатолога від 08.10.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого№ 17/26 від 08.11.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 03.04.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 19.06.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 26.06.2024; виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 10.09.2024; довідка ЛКК № 116 від 10.09.2024; висновок № 132 медичної комісії від 09.072024; довідка з ТЦК № 5в/273 від 30.08.2024; військовий квиток; паспорт.
Між тим, варто зауважити, що в оскаржуваних протоколах засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03.12.2024 № 8594 та від 24.02.2025 № 1329 у переліку документів, які були розглянуті, не відображено низку документів, які були надані позивачем та яким була надана оцінка. Тому видається незрозумілим те, чи розглядала Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України усі документи, які позивач надав (до заяви від 09.11.2024, а також ті, що були ним надані на прохання відповідача викладені в листі від 17.01.2025). Будь-яка аргументація із цього приводу в оскаржуваних постановах відсутня.
Окрім того, у оскаржуваних протоколах засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03.12.2024 № 8594 та від 24.02.2025 № 1329 не вказано правову підставу та норму Положення № 402, якою керувалася ЦВЛК при розділенні причинних зав`язків захворювань позивача на «Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби» і «Захворювання, Ні, не пов`язані з проходженням військової служби». Мотиви, якими керувалася Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України, відсутні.
Суд зауважує, що саме відповідач - Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України, у зв`язку з надходженням заяви позивача від 09.11.2024 на адресу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, повинен був надати позивачу повну та обґрунтовану відповідь щодо перегляду постанови госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 15.03.2024 № 353.
Тобто, суб`єкт владних повноважень повинен наводити конкретні фактичні та юридичні підстави прийнятого рішення, а також зрозумілі мотиви відхилення доводів заявника.
При цьому, як вже було зазначено вище, у витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 24.02.2025 № 1329 відсутнє таке захворювання, як : Розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом в сегменті L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом, грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом.
Із позовної заяви вбачається, що ненаведення Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України достатніх і належних мотивів прийняття спірних постанов поставило позивача у стан правової невизначеності, оскільки підставою для його звернення до відповідача були окрім іншого результати МРТ згідно протоколу № 9854 від 06.10.2024, а метою – встановлення причинного зв`язку між проходженням ОСОБА_1 військової служби та захворюваннями : розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом LI-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом.
Отже, обмежившись лише формальним твердженням про те, що постанова за свідоцтвом про хворобу госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 15.03.2024 № 353 прийнята обґрунтовано, Центральна військово-лікарська комісія відмовила у задоволенні заяви позивача, що не може вважатись правомірним. При цьому, яким чином Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України дійшла саме такого висновку матеріали справи не містять. В протоколах не наведено, які саме медичні документи були досліджені.
Відтак, невиконання Центральною військово-лікарською комісією законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 25.09.2025 у справі № 480/13255/23.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що як вбачається зі свідоцтва про хворобу № 353 від 15.03.2024 госпітальної військово-лікарської комісії терапевтичного профілю Національного військово-медичного клінічного центру «Головний військовий клінічний госпіталь» від 15.03.2024 № 353, а саме п. 7 «Скарги» позивач, окрім іншого скаржився на біль в поперековому відділі хребта та обох нижніх кінцівок при незначному фізичному навантажені.
Проте, в свідоцтві про хворобу № 353 від 15.03.2024 зазначено, що рекомендовано проведення МСКТ (мультиспіральна комп`ютерна томографія), проте, враховуючи надлишкову масу тіла МСКТ технічно виконати не можливо.
Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку про те, що спірні рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, викладені в протоколах засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03.12.2024 № 8594 та від 24.02.2025 № 1329, в частині формулювання причинного зв`язку захворювання позивача: розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом LI-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом, прийнята без урахування вищенаведених обставин, які мали значення для її прийняття, така не відповідають приписам пункту 3 частини другої статті 2 КАС України, є необґрунтованими, тож підлягають скасуванню у цій частині як протиправні.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пп. 2.3.4. п. 2.3. глави 2 розділу I Положення № 402 ЦВЛК має право, зокрема направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд, військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів.
Щодо способу захисту порушеного права позивача та відповідних доводів позовної заяви та апеляційної скарги позивача, колегія суддів враховує, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вже було зазначено вище, згідно висновків Верховного Суду викладеним у постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20 перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.11.1996 у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).
Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України»).
Колегія суддів враховує, що оскаржувані постанови Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, викладені в протоколах засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03.12.2024 № 8594 та від 24.02.2025 № 1329 прийняті відповідачем без надання належної оцінки викладеним у заяві позивача від 09.11.2024 про перегляд постанови про причинний зв`язок доводам, а також за відсутності відповідного мотивування. 
При цьому суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданих виключно відповідачу.
Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень у спірних відносинах не реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені Положенням № 402.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, що в повній мірі сприяє досягненню ефективного захисту інтересів позивача та встановлює спосіб відновлення його права від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.11.2024 про встановлення причинного зв`язку захворювання розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом з проходженням військової служби.
При цьому, при повторному розгляді заяви відповідач повинен здійснити повний і всебічний аналіз наданої позивачем медичної документації з урахуванням конкретних статей Розкладу хвороб та вимог Положення № 402, зазначивши, які саме медичні документи були досліджені, які діагнози співвіднесені з якими нормами Розкладу.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволенні адміністративного позову підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2026 по справі № 440/14962/25 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, викладені в протоколах засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03.12.2024 № 8594 та від 24.02.2025 № 1329 щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні причинного зв`язку захворювання : розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом з проходженням військової служби.
Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.11.2024 про встановлення причинного зв`язку захворювання : розповсюджений остеохондроз шийного, грудного, попереково-крижового відділів хребта, ускладнений спондилодисцитом L1-L2, спондильозом, спондилоартрозом грудного відділу хребта, спондильозом, спондилоартрозом попереково-крижового відділу хребта, протрузіями та дифузними випинаннями міжхребцевих дисків на рівні грудного та попереково-крижового відділів хребта з цервікоторакалгією, вираженим м`язево-тонічним синдромом з проходженням військової служби, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині цієї постанови.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий   М.О. Семененко