Провадження №2/522/4864/26
Справа №522/662/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року         м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси
у складі: судді Бондар В.Я.,
за участі секретаря судового засідання Костинюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за заповітом,
ВСТАНОВИВ:
Позивач в особі представника Дзісь А.Р. 20 січня 2026 року звернулася до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за заповітом після смерті батька позивачки ОСОБА_2 , у розмірі 381 709,03 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі № 420/1853/22 , від 30 вересня 2024 року у справі № 420/23218/24 та від 14 жовтня 2024 року у справі № 420/24537/24 ОСОБА_2 було проведено перерахунок та виплату пенсії. Проте, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька ОСОБА_1 звернулася до відповідача щодо отримання неотриманих коштів на виконання рішень суду, однак відповідач повідомив, що такі суми не включаються до складу спадщини. Позивач не погоджується з відмовою відповідача, вважає, що кошти входять до складу спадщини, тому звертається до суду.
Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 22.01.2026 справа прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 09.03.2026.
До суду 03.02.2026 надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в особі представника Плита С.І., яким відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
На обґрунтування відзиву зазначено, що ГУ ПФУ України в Одеській області виконало рішення, адже здійснило перерахунок пенсії, проте не виплатило у зв`язку зі смертю пенсіонера. ОСОБА_1 не була зареєстрована разом з померли, тому немає підстав для виплати їй недоотриманої пенсії. 
Ухвалою від 05.03.2026 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою від 09.03.2026 витребувано копію спадкової справи.
У зв`язку з витребуванням доказів розгляд справи у судовому засіданні 09.03.2026 відкладено на 02.04.2026. 
У судовому засіданні 02.04.2026 проведеному за участі представника позивача Дзісь А.Р., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, вирішено повторно направити ухвалу про витребування доказів до виконання, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 12.05.2026.
У судовому засіданні 12.05.2026 представник позивача Дзісь А.Р., який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, представник ГУ ПФУ в Одеській області Плита С.І. 07.05.2026 звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі.
Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
У судовому засіданні 12.05.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення та оголосив, шо проголошення судового рішення відбудеться 18.05.2026 о 12:15 год.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 року у справі №420/1853/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії з 01.04.2019 року ОСОБА_2 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення № ЮО75130 від 11.08.2021 року складеної та надісланої ІНФОРМАЦІЯ_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з урахуванням всіх надбавок, доплат, премій, та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року у справі №420/23218/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити пенсію з 28.09.2022 ОСОБА_2 з урахуванням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до постанови КМУ від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» виходячи з розміру грошового забезпечення, встановленого на підставі рішення суду від 13.04.2022 у справі №420/1853/22, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі №420/24537/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення та з 01 квітня 2019 року на підставі довідки №ЮО75130 від 11.08.2021 року у розмірі 74% грошового забезпечення та здійснити виплату пенсії в цьому розмірі із врахуванням раніше виплачених йому сум пенсії.
ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 .
За життя, а саме 26 листопада 2005 року ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів все своє майно донці ОСОБА_1 та онуку ОСОБА_3 . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. та зареєстровано в реєстрі за №14090.
Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. 11.12.2025 відкрито спадкову справу №128/2025 до майна померлого ОСОБА_2 .
Згідно довідки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. від 11.12.2025, спадкоємцем до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 є йог донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину у встановлений строк.
12 грудня 2025 року Дзісь А.Р. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 19 грудня 2025 року повідомило, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.04.2022 по справі № 420/1853/22, яке набрало законної сили 16.05.2022, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 і сума доплати пенсії з 01.04.2019 по 30.09.2022 з урахуванням фактично виплачених сум склала 292 410,41 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 по справі № 420/23218/24, яке набрало законної сили 31.10.2024, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 і сума доплати пенсії з 28.09.2022 по 31.03.2025 з урахуванням фактично виплачених сум склала 53 734,51 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 по справі № 420/24537/24, яке набрало законної сили 14.11.2024, здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 і сума доплати пенсії з 01.01.2018 по 28.02.2025 з урахуванням фактично виплачених сум склала 35 564,11 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Станом на дату смерті ОСОБА_2 , тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначена заборгованість пенсії не виплачена. Рішенням про відмову у виплаті недоотриманої пенсії від 24.10.2025 № 1500-0405-8/177435 ОСОБА_1 було відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії, про що її було повідомлено листом Головного управління від 27.10.2025 № 1500-0405-8/178109.
Отже, за трьома рішеннями загальний розмір пенсії, що залишилася не виплаченою склав 381 709,03 грн.
23.03.2026 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. видала два свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яким ОСОБА_1 отримала у спадщину 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 .
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.
Вимога про визнання протиправною відмову у виплаті нарахованої, але не виплаченої пенсії не є способом захисту цивільного права, тому суд не вважає вимоги пункту 1 прохальної частини позову окремою позовною вимогою.
Підставою своїх позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі №420/8604/21.
Отже, доводи відповідача про те, що нарахована, але не виплачена пенсія за життя померлого батька позивачки не входить до складу спадщини є безпідставними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19(провадження №61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Тому, враховуючи те, що позивачка не мешкала разом зі спадкодавцем, а нарахована за життя спадкодавця, але невиплачена пенсія може бути об`єктом спадкових правовідносин, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 , а сума пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера підтверджується належними та допустимими доказами, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви у повному обсязі та стягнення з відповідача в порядку спадкування грошових коштів у вигляді нарахованої, але не виплаченої згідно рішеннями Одеського окружного адміністративного суду.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
При зверненні до суду з даним позовом позивач оплатив судовий збір у розмірі 1 064,96 грн, тому сума судового збору, у зв`язку з задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 77, 78, 81, 258, 259, 263, 265, 280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про стягнення недоотриманої суми пенсії в порядку спадкування за заповітом – задовольнити. 
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) грошові кошти в порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді нарахованої, але не виплаченої пенсії згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2022 у справі №420/1853/22, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 у справі №420/23218/24, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі №420/24537/24 у розмірі 381 709 (триста вісімдесят одна тисяча сімсот дев`ять) гривень 03 (три) копійки.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 064 (одна тисяча шістдесят чотири) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 18 травня 2026 року.

Суддя          В.Я.Бондар