Справа № 158/1724/26
Провадження № 2/0158/883/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/ЗАОЧНЕ/

26 травня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді – Корецької В.В.
за участю секретаря – Оніщук Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
Представник ТОВ «ФК «Сіті Колект» звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.11.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №72684356, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 5500,00 грн., строком на 29 дні, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Даний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» - b4kyRK4MIU, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
Зазначає, що відповідач має обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, однак в порушення зобов`язань не сплачує її.
03.04.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено договір факторингу №033-030423, за яким первісний кредитор відступив позивачу ТОВ «Сіроко Фінанс» право вимоги за вищевказаним кредитним договором, сплативши ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором.
17.12.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» було укладено договір факторингу №17/12/25-01, за яким ТОВ «Сіроко Фінанс» відступив позивачу ТОВ «Сіті Колект» право вимоги за вищевказаним кредитним договором, сплативши ТОВ «Сіроко Фінанс» грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором.
Згідно з Додатком 1 (Реєстр боржників) до вказаного договору факторингу, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №72684356, станом на час звернення до суду з даним цивільним позовом становить 21862,50 грн., яка складається із: 5500 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3987,50 грн – проценти за користування кредитом та 12375,00 грн. – комісія за надання кредиту.
На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 21862,50 грн, понесені судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн, витрат на правничу допомогу в сумі 12000,00 грн та 381,74 грн витрат пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.05.2026 року відкрито спрощене позовного провадження у даній справі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви останній позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутності.
Відзиву у встановлений процесуальний строк, відповідач по справі ОСОБА_1 не подав та в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до статті 280 ЦПК України.
Оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося.
Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку.
Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено, що 03.11.2022 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №72684356, відповідно до якого, відповідач отримав кредит у розмірі 5500,00 грн., строком на 29 дні, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування. Даний кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» - b4kyRK4MIU, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Вказаний вище договір був укладений в електронній формі та від імені його сторін був підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений договір про надання кредиту в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні договірні правовідносини.
Відтак, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору №72684356 від 03.11.2022 року, перерахувавши на картковий рахунок зазначений відповідачем - № НОМЕР_1 .
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.
Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Разом з тим, в порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 був ознайомлений з усіма запропонованими умовами договору, зокрема з умовами нарахування процентів, підписавши кредитний договір, він розумів, яка сума надається, на який строк, та на яких умовах застосовується та чи інша процентна ставка, позивач підтвердив це своїм електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, та відповідно погодилася зі всіма умовами кредитного договору, підписавши його.
Крім того, відповідно до положень ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За вимогами ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
03.04.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» було укладено договір факторингу №033-030423, за яким первісний кредитор відступив позивачу ТОВ «Сіроко Фінанс» право вимоги за вищевказаним кредитним договором, сплативши ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором.
17.12.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» було укладено договір факторингу №17/12/25-01, за яким ТОВ «Сіроко Фінанс» відступив позивачу ТОВ «Сіті Колект» право вимоги за вищевказаним кредитним договором, сплативши ТОВ «Сіроко Фінанс» грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором.
Згідно з Додатком 1 (Реєстр боржників) до вказаного договору факторингу, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №72684356, станом на час звернення до суду з даним цивільним позовом становить 21862,50 грн., яка складається із: 5500 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 3987,50 грн – проценти за користування кредитом та 12375,00 грн. – комісія за надання кредиту.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 5500,00 грн та відсотками за користування кредитом в сумі 3987,50 грн, а всього 9487,50 грн, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів щодо погашення вказаної заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування ним.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією, суд зазначає наступне.
За положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16.
Також Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Враховуючи наведені правові висновки, суд вважає за необхідне відмовити у стягненні заборгованості за комісією, оскільки такі вимоги є необґрунтованими. При цьому банк не мав права встановлювати до договору позики комісії, за дії, які банк вчиняє на власну користь, з огляду на те, що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, а також з метою встановлення правовідносин між ним та боржником. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22), правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
Відтак, у частині стягнення заборгованості за комісією в розмірі 12375,00 грн, слід відмовити.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.
В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 12000,00 грн. підтверджується: договором про надання правничої допомоги від 02.02.2026, копією свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю серії ЗП №001256 від 27.02.2017 року, копією довіреності №ДВ-20251015/001 від 15.10.2025 року, копією прайс-листа до договору, заявкою про надання правової допомоги №327 від 10.02.2026р., витягом з акту про надання правової допомоги №532 від 01.04.2026р., платіжною інструкцією №432 від 30.03.2026р. про оплату гонорару адвоката.
Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відтак, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Крім того з відповідача в користь позивача підлягають стягнення 381,74 грн витрат пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику, які відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи, і є складовою судових витрат, які включають в себе оплату поштових послуг (відправлення рекомендованих листів), кур`єрської доставки або інші витрати, понесені позивачем.
Вказана сума витрат підтверджується договором про надання послуг/виконання робіт з друку, упаковки і розсилки документів, зберігання бланків, конвертів та іншої продукції №ДТ-СК-30102025, додатком №3 до вказаного договору та актом наданих послуг.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1155,38 грн (9487,50 (задоволені вимоги)/ 21862,50 (заявлені вимоги)*2662,40 (сплачений судовий збір)) судового збору, що є пропорційним розміру задоволених вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 89, 137, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» (код ЄДРПОУ: 43950742) заборгованість за кредитним договором №72684356 від 03.11.2022 року у розмірі 9487 (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн 50 коп., з яких 5500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 3987 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят сім) грн 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» (код ЄДРПОУ: 43950742) – 3000 (три тисячі) гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу, 1155 (одна тисяча сто п`ятдесят п`ять) грн 38 коп. – витрат пов`язаних зі сплатою судового збору та 381 (триста вісімдесят одна) грн 74 коп. витрат пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Ківерцівським районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи: 
Позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», адреса: м. Київ, проспект Соборності, 30-А, прим. 321, код ЄДРПОУ 3353708130.
Представник позивача – адвокат Богомолов Віктор Вікторович, адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька