ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
19.03.2026	Справа № 910/9827/25	

За позовом	Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"	
до відповідачів	Державного підприємства "Гарантований покупець"	
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача	Національна комісія, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг	
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача	Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"	
про	стягнення 1468214743,37 грн	
Суддя Смирнова Ю.М.
Секретар судового засідання Луцька Ю.М.
Представники учасників справи:
від позивача від відповідача	Гарматін К.В. Франюк А.В.	
від третіх осіб	не з`явилися	

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" 1679780300,42 грн, з яких: 576400594,89 грн пені, інфляційні втрати у розмірі 897100475,19 грн, 3% річних у розмірі 206279230,34 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу електричної енергії №65-150-SD-19-00063/749/01 від 27.09.2019.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/9827/25; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 07.10.2025; встановлено строк для подання відзиву на позов протягом 20 днів з дня вручення даної ухвали.
11.09.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує.
Серед іншого відповідач зазначив, що вартість електричної енергії за лютий місяць 2020 року сплачена ним у повному обсязі 15.09.2022, а не 23.06.2025, як про це стверджує позивач, а 23.06.2025 відповідачем сплачені штрафні санкції згідно мирової угоди від 15.04.2025 у справі №910/4160/20, у зв`язку з чим, на думку відповідача, нарахування 3% річних та інфляційних втрат до 22.06.2025 є неправомірним.
Також відповідач вказав про нарахування позивачем пені всупереч положень ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, неможливість врахування фактичних обставин, встановлених судом у справі №910/4160/20, порушення позивачем умов договору в частині черговості зарахування платежів, а також про дію обставин непереборної сили (форс-мажору).
23.09.2025 від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" пеню у розмірі 364835037,84 грн, 3% річних у розмірі 206279230,34 грн та інфляційні втрати у розмірі 897100475,19 грн.
24.09.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в яких він проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позов заперечив.
06.10.2025 від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/9827/25 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та опублікування повного тексту постанови у справі №910/10365/15.
У підготовчому засіданні 07.10.2025 суд: з огляду на положення ст.46 Господарського процесуального кодексу України прийняв до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог; встановив відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 23.10.2025; розгляд клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відклав до наступного підготовчого засідання та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 23.10.2025.
17.10.2025 від позивача надійшли заперечення проти зупинення провадження у справі.
23.10.2025 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
У підготовчому засіданні 23.10.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (з огляду на відсутність процесуальних підстав) та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 18.11.2025. 
18.11.2025 від відповідача надійшло ряд клопотань, зокрема, про залучення до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Кабінету Міністрів України та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".
18.11.2025 від позивача надійшли заперечення проти клопотань відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.11.2025 залучено Національну комісію, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; залучено Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго"; відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Кабінету Міністрів України; встановлено Національній комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг та Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго" строк для надання пояснень по справі протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали; відкладено підготовче засідання у справі на 17.12.2025.
24.11.2025 від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 18.11.2025.
Також 24.11.2025 від відповідача надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 18.11.2025.
01.12.2025 від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення по справі.
17.12.2025 від відповідача надійшло клопотання про витребування у позивача оригіналів електронних доказів (повідомлень про зарахування з доказами направлення на адресу відповідача).
У підготовчому засіданні 17.12.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування у позивача оригіналів електронних доказів, оскільки повідомлення про зарахування є письмовим, а не електронним доказом. Також суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів згідно з ч.3 ст.177 Господарського процесуального кодексу України та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 21.01.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 повідомлено третіх осіб про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 21.01.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.02.2026.
18.02.2026 від відповідача надійшли клопотання про зменшення розміру пені та письмові пояснення по справі з урахуванням висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №910/10365/15.
В судовому засіданні з розгляду справи по суті 18.02.2026 оголошено перерву до 05.03.2026, а 05.03.2026 до 19.03.2026, про що третіх осіб повідомлено відповідними ухвалами суду.
Представник позивача у судовому засіданні 19.03.2026 заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 19.03.2026 проти задоволення позовних вимог заперечив.
Треті особи своїх представників у судове засідання 19.03.2026 не направили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
В судовому засіданні 19.03.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомлено про оголошення вступної та резолютивної частин рішення 19.03.2026 після перерви.
У судовому засіданні 19.03.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.09.2019 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (правонаступником якого є позивач) (продавець) та Державним підприємством "Гарантований покупець" (гарантований покупець) укладено договір купівлі-продажу електричної енергії №65-150-SD-19-00063/749/01 (договір), за умовами якого продавець зобов`язаний продати електричну енергію гарантованому покупцю, а гарантований покупець зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами електронного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цьому договорі.
Обсяги електричної енергії, що продаються і купуються за цим договором, є договірними зобов`язаннями щодо відпуску продавцем та відбору гарантованим покупцем електричної енергії (п.2.2 договору).
Періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год першого календарного дня по 24:00 год останнього календарного дня такого періоду (далі - період постачання), що зазначаються у додатковій угоді для періоду постачання за результатами проведеного електронного аукціону. Період постачання може визначатися кількістю календарних діб постачання, календарними датами початку i закінчення календарного тижня/місяця/кварталу тощо. Обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим договором у періоді постачання визначається за результатами проведеного електронного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання (п.п.3.1, 3.2 договору).
Купівля-продаж електричної енергії здійснюється за ціною, яка визначається за результатами проведеного електронного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у додатковій угоді для періоду постачання. Купівля-продаж електричної енергії за цим договором здійснюється з нарахуванням податку та податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України. При здійсненні платежів Гарантований покупець повинен вказувати у платіжному дорученні призначення платежу, в якому зазначається відповідний договір та додаткова угода, відповідно до яких здійснюється купівля-продаж електричної енергії та період постачання (п.п.4.1, 4.5 договору).
Відповідно до п.4.3 договору гарантований покупець забезпечує оплату продавцю вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці, у такому порядку:
4.3.1 У перший робочий день після закінчення періоду постачання у розмірі не менше 65% від вартості електричної енергії, купленої у такому періоді постачання (для періоду постачання тривалістю 7 або менше календарних днів).
Щопонеділка у розмірі не менше 65% від вартості електричної енергії, купленої у такому періоді постачання (для періоду постачання тривалістю більше, ніж 7 календарних днів).
Якщо граничний строк оплати платежу за цим пунктом договору припадає на святковий, вихідний чи інший неробочий день, то відповідний платіж повинен бути здійснений у перший робочий день, що слідує за таким днем.
4.3.2 Не пізніше останнього робочого дня розрахункового місяця у розмірі не менше 75% від загальної вартості електричної енергії, купленої у поточному розрахунковому місяці.
4.3.3 Не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем у розмірі 100% від загальної вартості електричної енергії, купленої у розрахунковому місяці.
4.3.4 Розміри та строки належних до сплати платежів за електричну енергію можуть визначатись у додатковій угоді для періоду постачання.
У випадку не оплати (оплати у неповному обсязі) гарантованим покупцем за електричну енергію, у порядку передбаченому окремо кожним із п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 цього договору, гарантований покупець зобов`язаний сплатити продавцю пеню за кожний день прострочення відповідного платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, враховуючи день фактичної оплати. Нарахування пені здійснюється за увесь час порушення зобов`язання (п.6.2 договору).
Відповідно до п.6.4 договору у разі наявності заборгованості за цим договором, сторони домовилися, що зарахування платежів, які здійснює гарантований покупець на користь продавця буде здійснюватися у такому порядку: у першу чергу погашаються пеня та/або штраф, що виникли у зв`язку з порушенням умов договору; у другу чергу погашаються зобов`язання щодо сплати за електричну енергію відповідно до черговості їх виникнення. Про черговість зарахування грошових коштів, отриманих від гарантованого покупця (у разі наявності заборгованості), продавець протягом 3-х робочих днів направляє гарантованому покупцю повідомлення в електронному вигляді на електронну адресу, вказану гарантованим покупцем у розділі 13 цього договору, з накладенням КЕП керівника (уповноваженої особи).
Згідно з п.п.6.6, 6.7, 6.8 договору зобов`язання гарантованого покупця щодо сплати продавцю штрафу/пені виникають у такі строки: пеня (згідно з п.6.2 договору) - у перший календарний день, що слідує за останнім днем оплати відповідного платежу за електричну енергію, передбаченого договором; штраф (згідно з п.6.3 договору) - у перший календарний день після закінчення 30-денного строку. У випадку несплати гарантованим покупцем штрафу/пені протягом 2 робочих днів з дня виникнення зобов`язань щодо сплати штрафу/пені, продавець має право здійснити зарахування коштів, отриманих від гарантованого покупця, як сплату штрафу/пені у порядку, передбаченому у п.6.4 цього договору. Про порушення гарантованим покупцем умов цього договору, що зумовлюють виникнення у гарантованого покупця зобов`язань щодо сплати штрафу/пені, продавець направляє гарантованому покупцю: повідомлення в електронному вигляді з розрахунком штрафу/пені та рахунок на сплату на електронну адресу, вказану гарантованим покупцем у розділі 13 цього договору, з накладенням KEП керівника (уповноваженої особи) та/або повідомлення в письмовому вигляді з розрахунком штрафу/пені та рахунок на сплату на поштову адресу, вказану гарантованим покупцем у розділі 13 цього договору. Дата надсилання/отримання повідомлення не впливає на строки виникнення зобов`язань, що визначені п.6.6 цього договору. У випадку незгоди гарантованого покупця із сумою та/або розрахунком штрафу/пені, що визначені продавцем у повідомленні, сторони діють у наступному порядку: гарантований покупець оплачує суму штрафу/пені, що визначені у відповідному повідомленні та після цього звертається до продавця з метою врегулювання розбіжностей щодо розрахованої продавцем суми штрафу/пені.
Цей договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 включно. В частині виконання фінансових зобов`язань договір діє до їх повного виконання (п.11.1 договору).
Для періоду постачання з 01.02.2020 по 29.02.2020 було проведено два електронні аукціони:
1) електронний аукціон від 30.01.2020 №ЕР-300120-GB (аукціонне свідоцтво №03-ЕР-300120-GB-1-1), за результатами якого між продавцем та гарантованим покупцем було укладено додаткову угоду від 30.01.2020 №11/76/01/20 до договору (додаткова угода №11);
2) електронний аукціон від 14.02.2020 №ЕР-140220-GB (аукціонне свідоцтво №03-ЕР-140220-GB-1-1), за результатами якого між продавцем та гарантованим покупцем було укладено додаткову угоду від 14.02.2020 №14/203/01/20 до договору (додаткова угода №14).
В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до договору щодо зміни його окремих умов, зокрема, додаткову угоду №11/76/01/20 від 30.10.2020 щодо періоду постачання 01.02.2020-29.02.2020; додаткову угоду №13/186/01/20 від 03.02.2020 щодо зміни порядку оплати за період постачання 01.02.2020-29.02.2020; додаткову угоду №14/203/01/20 від 14.02.2020 щодо періоду постачання 16.02.2020-31.02.2020.
Так, 30.01.2020 між сторонами укладено додаткову угоду №11/76/01/20 до договору, в якій зазначено, що відповідно до результатів електронного аукціону №ЕР-300120-GB, що відбувся 30.01.2020, аукціонного свідоцтва №03-ЕР-300120-GB-1-1 та договору, гарантований покупець купує у продавця електричну енергію для забезпечення загальносуспільних інтересів (п.1).
Відповідно до п.п.2, 3 додаткової угоди №11 періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год 01.02.2020 по 24:00 год 29.02.2020, обсяг електричної енергії, що купується та продається, становить 6323160 МВт*год.
Вартість електричної енергії становить 4300001726,40 грн (п.5 додаткової угоди №11).
У п.6 додаткової угоди №11 сторони дійшли згоди, що п.п.4.3, 4.3.1, 4.3.2 та абзац 1 п.4.3.3 не застосовуються до періоду постачання (01.02.2020 - 29.02.2020) та гарантований покупець забезпечує оплату продавцю вартості електричної енергії, купленої у період постачання (01.02.2020 - 29.02.2020), у такому порядку:
1) до 03.02.2020 включно - не менше 75% від вартості електричної енергії, купленої з 01.02.2020 по 02.02.2020 (включно);
2) до 10.02.2020 включно - не менше 75% від вартості електричної енергії, купленої з 01.02.2020 по 09.02.2020 (включно);
3) до 17.02.2020 включно - не менше 85% від вартості електричної енергії, купленої з 01.02.2020 по 16.02.2020 (включно);
4) до 24.02.2020 (включно) - не менше 85% від вартості електричної енергії, купленої з 01.02.2020 по 23.02.2020 (включно);
5) до 28.02.2020 (включно) - не менше 95% від вартості електричної енергії, купленої з 01.02.2020 по 27.02.2020 (включно);
6) не пізніше 06.03.2020 включно гарантований покупець забезпечує оплату продавцю вартості електричної енергії у розмірі 100% від вартості електричної енергії, купленої у лютому 2020 року.
При цьому, у п.7 додаткової угоди №11 сторони зазначили, що відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором застосовується у порядку та розмірі, визначеному розділом 6 договору з врахуванням строків та розміру оплати за електричну енергію, що визначені пунктом 6 цієї додаткової угоди.
Згідно п.9 договору, викладеного в редакції додаткової угоди №11 цей договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 29 лютого 2020 року включно. В частині виконання фінансових зобов`язань договір діє до їх повного виконання.
Всі інші умови договору залишаються незмінними та сторони підтверджують свої зобов`язання за ним (п.10 додаткової угоди №11).
Також 03.02.2020 між сторонами укладено додаткову угоду №13/186/01/20 до договору (додаткова угода №13), в якій сторони дійшли згоди викласти п.6 додаткової угоди №11/76/01/20 від 30.01.2020 у наступній редакції: "сторони дійшли згоди, що п.п.4.3, 4.3.1, 4.3.2 та абзац 1 п.4.3.3 не застосовуються до періоду постачання (01.02.2020 - 29.02.2020), та гарантований покупець забезпечує оплату продавцю вартості електричної енергії, купленої у період постачання (01.02.2020 - 29.02.2020), у такому порядку:
1) до 10.02.2020 включно - не менше 75% від вартості електричної енергії, купленої з 01.02.2020 по 09.02.2020 (включно);
2) до 17.02.2020 включно - не менше 85% від вартості електричної енергії, купленої з 01.02.2020 по 16.02.2020 (включно);
3) до 24.02.2020 (включно) - не менше 85% від вартості електричної енергії, купленої з 01.02.2020 по 23.02.2020 (включно);
4) до 28.02.2020 (включно) - не менше 95% від вартості електричної енергії, купленої з 01.02.2020 по 27.02.2020 (включно);
5) не пізніше 06.03.2020 включно гарантований покупець забезпечує оплату продавцю вартості електричної енергії у розмірі 100% від вартості електричної енергії, купленої у лютому 2020 року".
Всі інші умови договору та додаткової угоди №11/76/01/20 від 30.01.2020 залишаються незмінними та сторони підтверджують свої зобов`язання за ними (п.2 додаткової угоди №13).
Окрім цього, 14.02.2020 між сторонами укладено додаткову угоду №14/203/01/20 до договору, в якій зазначено, що відповідно до результатів електронного аукціону №ЕР-140220-GB, що відбувся 14.02.2020, аукціонного свідоцтва №03-ЕР-140220-GB-1-1 та договору, гарантований покупець купує у продавця електричну енергію для забезпечення загальносуспільних інтересів, на таких умовах (п.1).
Відповідно до п.п.2, 3 додаткової угоди №14 періодом постачання електричної енергії є календарні дати з 00:00 год 16.02.2020 по 24:00 год 29.02.2020, обсяг електричної енергії, що купується та продається, становить 110208 МВт*год.
Вартість електричної енергії становить 74945848,32 грн (п.5 додаткової угоди №14).
Згідно з п.6 додаткової угоди №14 сторони дійшли взаємної згоди, що п.п.4.3, 4.3.1, 4.3.2 та абз.1 п.4.3.3 договору не застосовуються до періоду постачання (16.02.2020-29.02.2020) та гарантований покупець забезпечує оплату продавцю вартості електричної енергії, купленої у періоді постачання (16.02.2020-29.02.2020), у такому порядку:
1) до 17.02.2020 включно - не менше 85% вартості електричної енергії, купленої 16.02.2020;
2) до 24.02.2020 включно - не менше 85% вартості електричної енергії, купленої з 16.02.2020 по 23.02.2020 (включно);
3) до 28.02.2020 включно - не менше 95% вартості електричної енергії, купленої з 16.02.2020 по 27.02.2020 (включно);
4) не пізніше 06.03.2020 включно гарантований покупець забезпечує оплату продавцю вартості електричної енергії у розмірі 100% від вартості електричної енергії, купленої у лютому 2020 року.
Згідно з п.7 додаткової угоди №14 сторони зазначили, що відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором застосовується у порядку та розмірі, визначеному розділом 6 договору з врахуванням строків та розміру оплати за електричну енергію, що визначені пунктом 6 цієї додаткової угоди.
Всі інші умови договору залишаються незмінними та сторони підтверджують свої зобов`язання за ним (п.9 додаткової угоди №14).
Відповідно до акта купівлі-продажу електричної енергії від 29.02.2020 №6 у періоді постачання 01.02.2020-29.02.2020 позивачем продано відповідачу електричну енергію обсягом 4531512 МВт*год загальною вартістю 3081609420,48 грн, згідно з актом купівлі-продажу електричної енергії від 29.02.2020 №7 - обсягом 110208 МВт*год, вартістю 74945848,32 грн з ПДВ.
Продавець здійснив зарахування здійсненого відповідачем платежу у розмірі 164000000,00 грн з ПДВ, повідомивши відповідача про черговість зарахування повідомленням від 21.02.2020 №50-04/223.
Також продавець здійснив зарахування платежу, здійсненого відповідачем у розмірі 42955000,00 грн, повідомивши останнього про черговість зарахування повідомленням від 02.03.2020 №50-04/261.
Таким чином, гарантованим покупцем за додатковою угодою №11 оплачено вартість електричної енергії у розмірі 202417453,06 грн з ПДВ, у зв`язку з чим заборгованість за додатковою угодою №11 станом на 16.03.2020 становила 2879191967,42 грн.
Крім того, позивач здійснив зарахування платежу відповідача у розмірі 100000,00 грн, повідомивши відповідача про черговість зарахування повідомленням від 21.02.2020 №50-04/223 та зарахування здійсненого відповідачем платежу у розмірі 1045000,00 грн, повідомивши останнього про черговість зарахування повідомленням від 02.03.2020 №50-04/261.
Таким чином, гарантованим покупцем за додатковою угодою №14 оплачено вартість електричної енергії у розмірі 2360363,08 грн з ПДВ, у зв`язку з чим заборгованість гарантованого покупця за додатковою угодою №14 станом на 16.03.2020 становила суму 72585485,24 грн.
Оскільки свої зобов`язання щодо оплати позивачу придбаної електричної енергії у встановлений строк, всупереч умовам договору та додаткових угоди №11 та №14 відповідач не виконав, здійснивши часткове перерахування коштів, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за наведеним договором та додатковою угодою №11 на суму 2879191967,42 грн основного боргу та за додатковою угодою №14 на суму 69298822,31 грн основного боргу (справа №910/4160/20).
Також, у справі №910/4160/20 позивачем були заявлені вимоги про стягнення з відповідача за додатковою угодою №11: 134676957,60 грн пені, 184131757,00 грн штрафу, 29730145,73 грн 3% річних, 52857691,42 грн інфляційних втрат; за додатковою угодою №14: 3248702,64 грн пені, 5004212,00 грн штрафу, 681477,28 грн 3% річних, 1387267,73 грн інфляційних втрат.
Після відкриття провадження у справі №910/4160/20 відповідачем здійснено перерахування грошових коштів, які зараховувались позивачем в рахунок погашення основного боргу, штрафу та пені, у зв`язку з чим суд першої інстанції закрив провадження у справі в частині стягнення 354800533,17 грн основного боргу, 137925660,24 грн пені та 189135969,00 грн штрафу за договором та додатковими угодами №11 та №14.
Розрахунок позовних вимог у справі №910/4160/20 здійснено позивачем станом на 25.06.2020.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 провадження у справі №910/4160/20 за позовом позивача до відповідача в частині стягнення 354800533,17 грн основного боргу, 137925660,24 грн пені та 189135969,00 грн штрафу закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору; позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 2593690256,56 грн основного боргу, 30411623,01 грн процентів річних та 54 244959,15 грн втрат від інфляції.
Крім того, після відкриття апеляційного провадження у справі №910/4160/20 відповідачем було частково cплачено основну заборгованість, у зв`язку з чим постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 619096107,56 грн визнано нечинним, закрито провадження у справі №910/4160/20 в частині заявлених позовних вимог про стягнення основного боргу у сумі 619096107,56 грн. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі №910/4160/20 у частині стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" 1974594149,00 грн основного боргу, 30411623,01 грн процентів річних, 54244959,15 грн втрат від інфляції та закриття провадження у справі в частині стягнення 354800533,17 грн основного боргу, 137925660,24 грн пені та 189135969,00 грн штрафу залишено без змін.
Верховний Суд постановою від 01.12.2022 залишив без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі №910/4160/20.
На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі №910/4160/20 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 Господарським судом міста Києва 15.09.2022 видано наказ про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 1974594149,00 грн основного боргу, 30411623,01 грн процентів річних, 54244959,15 грн втрат від інфляції та 735700,00 грн витрат по сплаті судового збору. 
15.09.2022 відповідачем в порядку добровільного виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2022 у справі №910/4160/20 здійснено оплати на загальну суму 1371571902,95 грн, що підтверджується наданими боржником копіями платіжних доручень від 15.09.2022 №249181, №249182, про що зазначено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 26.01.2023. Цією ухвалою наказ Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі №910/4160/20 в частині стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" основного боргу у розмірі 1371571902,95 грн визнано таким, що не підлягає виконанню.
22.01.2025 на виконання судових рішень у справі №910/4160/20 відповідачем було добровільно перераховано грошові кошти в оплату 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 85392282,16 грн, з яких 30411623,01 грн 3% річних, 54244959,15 грн інфляційних втрат та 735700,00 грн судового збору, що підтверджується випискою банку від 22.01.2025 та про що зазначено в ухвалі Господарського суду міста Києва від 17.04.2025, якою визнано наказ Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі №910/4160/20 в частині стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 30411623,01 грн 3% річних, 54244959,15 грн інфляційних втрат та 735700,00 грн судового збору таким, що не підлягає виконанню.
Як стверджує позивач у позовній заяві, залишок основного боргу у сумі 603022246,05 грн сплачено відповідачем 23.06.2025.
З огляду на прострочення оплати відповідачем електричної енергії, позивач здійснив донарахування відповідачу пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 26.06.2020 (дата нарахування в межах справи №910/4160/20) до 22.06.2025 (дата оплати відповідачем суми основного боргу 23.06.2025).
Відповідач проти заявлених позовних вимог надав свої заперечення.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Частиною 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
В ході розгляду господарської справи №910/4160/20 судом встановлені обставини передачі позивачем у лютому 2020 року електричної енергії, її прийняття відповідачем, часткової оплати відповідачем отриманої електричної енергії, у зв`язку з чим відповідним рішенням Господарського суду міста Києва, яке набрало законної сили, стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг в частині, яка не була оплачена.
Також, судами трьох інстанцій в межах справи №910/4160/20 було детально досліджено порядок виконання грошового зобов`язання з урахуванням умов, самостійно погоджених сторонами у п.6.4 договору та вимог чинного законодавства, встановлено суму заборгованості та дати її виникнення.
Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України зазначені обставини не підлягають повторному доказуванню.
Предметом спору у справі, що розглядається, є стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 364835037,84 грн, 3% річних у розмірі 206279230,34 грн та інфляційних втрат у розмірі 897100475,19 грн, які нараховані на заборгованість за період з 26.06.2020 по 22.06.2025.
Статтею 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 Цивільного кодексу України).
Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. При цьому чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі №910/8625/18.
Тобто, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд №910/12604/18 від 01.10.2019).
Отже, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання, тобто фактичної сплати заборгованості.
Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 №910/13071/19.
Як вже зазначалося судом, згідно наказу Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі №910/4160/20 стягненню з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" підлягало 1974594149,00 грн основного боргу, 30411623,01 грн процентів річних, 54244959,15 грн втрат від інфляції та 735700,00 грн витрат по сплаті судового збору.
В подальшому, 15.09.2022 відповідач оплатив 1371571902,95 грн, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 визнано наказ Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі №910/4160/20 в частині стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" основного боргу у розмірі 1371571902,95 грн таким, що не підлягає виконанню.
22.01.2025 відповідачем перераховано грошові кошти в оплату 3% річних та інфляційних втрат на загальну суму 85392282,16 грн, з яких 30411623,01 грн 3% річних, 54244959,15 грн інфляційних втрат та 735700,00 грн судового збору, що підтверджується відповідною випискою банку від 22.01.2025 та зафіксовано в ухвалі Господарського суду міста Києва від 17.04.2025, якою визнано наказ Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі №910/4160/20 в частині стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 30411623,01 грн 3% річних, 54244959,15 грн інфляційних втрат та 735700,00 грн судового збору таким, що не підлягає виконанню.
Тобто, несплаченою відповідачем залишилася сума основного боргу у розмірі 603022246,05 грн (1974594149,00 грн основного боргу згідно наказу Господарського суду міста Києва від 15.09.2022 у справі №910/4160/20 - оплати відповідача від 15.09.2022 на загальну суму 1371571902,95 грн).
В ухвалі Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 про затвердження мирової угоди у справі №910/4160/20, зазначено, зокрема, що станом на час розгляду судом 28.05.2025 спільної заяви сторін про затвердження мирової угоди від 15.04.2025, з урахуванням часткової оплати боржником основного боргу в сумі 1371571902,95 грн, 30411623,01 грн процентів річних, 54244959,15 грн втрат від інфляції та 735000,00 грн судового збору, що підтверджується ухвалами Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 та 17.04.2025 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині, залишок непогашеної заборгованості боржника - Державного підприємства "Гарантований покупець" за виконавчим документом у справі №910/4160/20 в частині основного боргу становить 603022426,05 грн, що відповідає розміру заборгованості, зазначеному сторонами в мировій угоді від 15.04.2025. В п.1 мирової угоди визначено, що заборгованість має бути сплачена боржником в якості штрафних санкцій, які серед належних до стягнення та зазначених в наказі у справі №910/4160/20 сум боргу відсутні. З`ясовуючи правову природу зобов`язання відповідача перед позивачем суд зауважує, що мирова угода, укладена в рамках судового провадження, затверджується судом і має силу судового рішення. Однак, вона не змінює правової природи самого боргу, а лише врегульовує спір щодо нього, позаяк мирова угода може змінити умови погашення боргу (наприклад, строк або розмір платежів), але не змінює його сутності зобов`язання, яке було предметом спору.
За висновками суду, зазначення сторонами в тексті мирової угоди від 15.04.2025 у справі №910/4160/20 залишку основної заборгованості в розмірі 603022246,05 грн як штрафних санкцій, і, як наслідок сплата відповідачем цієї суми 23.06.2025 із зазначенням саме такого призначення платежу, не змінює правову природу такої суми як основної заборгованості, розмір якої встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили, у зв`язку з чим суд відхиляє відповідні заперечення відповідача щодо дати повної оплати суми основного боргу відповідачем.
Оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за визначені ним у розрахунку до позовної заяви періоди прострочення.
За висновками суду, наведені позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, які перевірено судом, є арифметично правильними, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 206279230,34 грн та інфляційні втрати на суму 897100475,19 грн.
Щодо стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" пені у розмірі 364835037,84 грн за період з 02.02.2021 по 23.02.2022, суд зазначає наступне.
Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.
У п.6.2 договору сторонами, зокрема було погоджено, що у випадку не оплати (оплати у неповному обсязі) гарантованим покупцем за електричну енергію, у порядку передбаченому окремо кожним із п.п.4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 цього договору, гарантований покупець зобов`язаний сплатити продавцю пеню за кожний день прострочення відповідного платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення, враховуючи день фактичної оплати. Нарахування пені здійснюється за увесь час порушення зобов`язання.
Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем обов`язку з оплати електричної енергії у строк, який погоджений контрагентами у договорі, то позивач має право вимагати стягнення з відповідача пені згідно положень п.6.2 договору.
Як самостійно визначено сторонами у договорі, нарахування пені здійснюється за увесь час порушення зобов`язання, тобто без урахування ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.
Втім, відповідач у поданому клопотанні просив зменшити розмір нарахованої позивачем пені.
Частиною 3 ст.551 Цивільного кодексу України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Суд зазначає, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її запобіжний та компенсаторний характер.
Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.
Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені ст.ст.549-552 Цивільного кодексу України.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.
Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Тобто, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Також, у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду вказала, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст.13 Цивільного кодексу України).
На переконання суду, сума пені у розмірі 137925660,24 грн провадження в частині стягнення якої за рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 у справі №910/4160/20 закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, справедливо компенсує позивачу втрати, пов`язані з допущеним відповідачем правопорушенням.
Наявність будь-якого формального права нарахувати та заявляти до стягнення з відповідача додаткової суми пені суперечить дійсному правовому призначенню інституту неустойки, оскільки таке нарахування пені вже не стимулює боржника до виконання основного зобов`язання, а навпаки становить надмірний тягар для нього, перетворюючись на джерело отримання невиправданих додаткових прибутків для позивача.
Враховуючи встановлені судом обставини стану виконання зобов`язання за вищевказаним договором, розміру вже сплаченої відповідачем пені, балансу інтересів сторін, суд вважає, що додаткове стягнення сум неустойки суперечитиме загальним засадам цивільного законодавства (ст.3 Цивільного кодексу України), а крім того є невиправданим, у зв`язку з чим зменшує розмір такої пені до 1 грн.
За таких обставин, враховуючи всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Інші доводи, на які посилалися учасники справи під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.
Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача з урахуванням обставини зменшення судом належної до стягнення суми пені.
Керуючись ст.ст.74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м.Київ, вулиця Назарівська, будинок 3, ідентифікаційний код 42041573) 3% річних у розмірі 206279230 (двісті шість мільйонів двісті сімдесят дев`ять тисяч двісті тридцять) грн 34 коп., інфляційні втрати у розмірі 897100475 (вісімсот дев`яносто сім мільйонів сто тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн 19 коп., 1 (одну) грн 00 коп. пені, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 847840 (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп.
3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне рішення складено 01.05.2026
Суддя Ю.М.Смирнова