Копія

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" квітня 2026 р. Справа № 608/1095/26
Номер провадження2/608/694/2026
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді Яковець Н. В. 
з участю секретаря Олійник О. С.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, -
ВСТАНОВИВ:

В квітні 2026 року позивач ТОВ «Коллект Центр» подав до суду позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами, в якій просить суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договорами № 4538228 від 27.08.2021, № 101776257 від 16.09.2021 у розмірі 48 875 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 622,40 гривень та на правову допомогу у розмірі 16 000 гривень. 
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4538228, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Сума кредиту становить 5000 гривень. Проценти за користування кредитом 2 250 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
16 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір № 101776257, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Сума кредиту становить 1 000 гривень. Проценти за користування кредитом 225 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Підписанням вказаних договорів відповідачка підтвердила, що ознайомилася з усіма істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 
15.12.2021 було укладено договір № 15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ "Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4538228. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4538228. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідачки за договором № 4538228.
17.12.2021 було укладено договір № 17/12-2021-62, відповідно до якого ТОВ "Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101776257. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101776257. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідачки за договором № 101776257.
ТОВ «Коллект Центр» зазначає, що у порушення умов Договорів, відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вказаними договорами станом на день формування позовної заяви становить 48 875 гривень, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 6 000 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 41 675 гривень, заборгованість за комісіями – 1 200 гривень. Відтак, позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. 
Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» в позовній заяві просив розглянути справу в порядку спрощеного провадження за відсутності представника. 
Ухвалою Чортківського районного суду від 14 квітня 2026 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику (з повідомленням) сторін.
Відповідачка ОСОБА_1 заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву не подала, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходили, про розгляд справи повідомлена належним чином. 
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що 27 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір № 4538228, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до умов Договору сума кредиту становить 5 000 гривень. Кредит надається строком на 30 днів з 27.08.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 26.09.2021. Комісія за надання кредиту 1 000 гривень, яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово. 
Пунктом 1.5.2 Договору визначено, що проценти за користування кредитом 2 250 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
16 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір № 101776257, за умовами якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. 
Відповідно до умов Договору сума кредиту становить 1 000 гривень. Кредит надається строком на 15 днів з 16.09.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 01.10.2021. Комісія за надання кредиту 200 гривень, яка нараховується за ставкою 20 % від суми кредиту одноразово. 
Пунктом 1.5.2 Договору визначено, що проценти за користування кредитом 225 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
15.12.2021 було укладено договір № 15/12-2021-22, відповідно до якого ТОВ "Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4538228. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4538228. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідачки за договором № 4538228.
17.12.2021 було укладено договір № 17/12-2021-62, відповідно до якого ТОВ "Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101776257. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101776257. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідачки за договором № 101776257.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи Договори № 4538228 від 27.08.2021, № 101776257 від 16.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 , укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. 
Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно із ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка підписанням договорів підтвердила, що вона ознайомлена з усіма їх істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Даний висновок відповідає змісту постанови Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №623/2936/19.
У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до вимог статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.
Статтею 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Укладення між сторонами кредитних договорів в електронній формі та виконання попередніми кредиторами їх умов, зокрема, надання відповідачці ОСОБА_1 та отримання нею кредиту у сумах відповідно 5 000 гривень та 1 000 гривень підтверджується наявними у справі доказами. Крім того, сама відповідачка не заперечує отримання нею зазначених грошових коштів, адже не подала суду жодних заперечень на спростування наявної заборгованості. 
Відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитними договорами належним чином не виконувала та кредитні кошти не повернула.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог, витяг з якого долучено до позовної заяви, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідачки по Кредитному договору № 4538228 від 27.08.2021 в сумі 41 000 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 5 000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 35 000 грн.; заборгованість за комісіями – 1 000 гривень. 
Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимог, витяг з якого долучено до позовної заяви, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідачки по Кредитному договору № 101776257 від 16.09.2021 в сумі 7 875 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) – 1 000 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 6 675 грн.; заборгованість за комісіями – 200 гривень. 
Суд зазначає, що кредитні договори містять інформацію як про суму кредиту, так і про розмір процентної ставки, строк кредитування, порядок розрахунків, та всі інші істотні умови, передбачені законодавством України.
Таким чином, встановивши факт укладення між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою кредитних договорів, а також факт отримання відповідачкою коштів за цими договорами та їх неповернення у строк визначений сторонами, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Коллект Центр» як набувача права вимоги до цього боржника на підставі договору відступлення прав вимог заборгованості за сумою кредиту відповідно в розмірі 5 000 грн. та 1 000 грн.
Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за процентами суд зазначає наступне. 
Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від вказаного правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Судом встановлено, що відповідно до положень кредитного договору № 4538228 від 27.08.2021: строк, на який надається кредит, складає 30 календарних днів, а саме з 27.08.2021 по 26.09.2021. Проценти за користування кредитом 2 250 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Відповідно до положень кредитного договору № 101776257 від 16.09.2021: строк, на який надається кредит, складає 15 днів з 16.09.2021 по 01.10.2021. Проценти за користування кредитом 225 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 
Такі ж положення щодо істотних умов договору містяться в Паспорті споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), які підписано відповідачкою.
Тому суд вважає, що між сторонами було досягнуто згоди щодо строку кредитування за договорами відповідно терміном 30 днів та 15 днів та процентну ставку за користування кредитом 1,5 % за кожен день користування кредитом, однак ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з відповідача проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.
Так, пунктом 2.3.1.2 договору передбачено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних базових умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. 
Водночас суд звертає увагу на те, що вказаний пункт не передбачає вчинення відповідачем активних дій для пролонгації договору, а позивач визначив, що сам факт прострочення виконання зобов`язання є такими діями та відкладальною обставиною в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору).
Суд акцентує увагу на тому, що поведінка не може бути одночасно як неправомірною, так і правомірною, відтак невиконання зобов`язань або неналежне виконання договірних зобов`язань не може бути підставою для звільнення від відповідальності боржника, тим більше розглядатися як «відкладальна умова», яка може й не настати, оскільки в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, відкладальною є саме та обставина, щодо якої невідомо чи настане вона чи ні.
Таким чином, пункт 2.3.1.2 договору не свідчить про продовження строку кредитування та можливість нарахування відсотків.
Добросовісний кредитор укладаючи договори зі споживачем розраховує на повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом в межах погодженого сторонами договору строку, відповідно й обов`язком споживача у такому договорі визначено своєчасну сплату кредиту.
У зв`язку із цим, несвоєчасне повернення відповідачкою кредиту чи її відсутність є саме порушенням споживачем договірних зобов`язань за укладеним договором, а не відкладальною умовою.
При цьому, матеріали справи не містять та позивачем не надано суду доказів (зокрема, акцептованих додаткових угод, доказів сплати комісій за пролонгацію в межах погодженого строку, тощо), які б свідчили про волевиявлення позичальника ОСОБА_1 на продовження строку дії договорів після закінчення строку кредитування на нових, значно гірших умовах. Сам лише факт прострочення повернення кредиту не може вважатися згодою на продовження строку користування ним.
Слід зазначити, що оскільки позивач заявив вимогу саме про стягнення процентів за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), а не штрафних санкцій чи 3% річних та інфляційних втрат (ст. 625 ЦК України), нарахування процентів за період після строку кредитування є безпідставним. 
Отже, суд вважає, що договором про споживчий кредит № 4538228 від 27.08.2021 року визначений строк його дії 30 днів, а договором про споживчий кредит № 101776257 від 16.09.2021 визначений строк його дії 15 днів, тому протягом лише даного строку ТОВ «Коллект Центр» мало право нараховувати відповідачці відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договорами у встановлені ними строки та положень цих договорів, становлять 1,5 %.
Таким чином, за договором № 4538228 від 27.08.2021 виходячи із суми позики у розмірі 5 000 гривень, узгодженої сторонами процентної ставки у розмірі 1,5 % за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 30 днів, заборгованість відповідачки за процентами за період з 27.08.2021 по 26.09.2021 становить 2 250 гривень, виходячи з розрахунку: 5 000 гривень *1,5 % = 75 гривень - сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами, 75 грн * 30 (строк дії договору) = 2 250 грн.
Також за договором № 101776257 від 16.09.2021 виходячи із суми позики у розмірі 1 000 гривень, узгодженої сторонами процентної ставки у розмірі 1,5 % за день та строку кредитування (строку договору) тривалістю 15 днів, заборгованість відповідачки за процентами за період з 16.09.2021 по 01.10.2021 становить 225 гривень, виходячи з розрахунку: 1 000 гривень *1,5 % = 15 гривень - сума коштів, що має сплачуватися відповідачем щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами, 15 грн * 15 (строк дії договору) = 225 грн.
Отже, за договором № 4538228 від 27.08.2021 стягненню підлягає тіло кредиту у розмірі 5 000 гривень та проценти, нараховані в межах погодженого строку (30 днів) за ставкою 1,5 %, що становить 2 250 грн., в загальному розмірі сума заборгованості 7 250 гривень. За договором № 101776257 від 16.09.2021 стягненню підлягає тіло кредиту у розмірі 1 000 гривень та проценти, нараховані в межах погодженого строку (15 днів) за ставкою 1,5 %, що становить 225 грн., в загальному розмірі сума заборгованості 1 225 гривень.
Що стосується комісії, судом встановлено наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з ч.ч. 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.
Відповідно до ч. 5 ст 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Так, умовами спірних договорів визначено обов`язок позичальника сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в розмірі відповідно 1 000 грн. та 200 грн.
Аналіз умов кредитних договорів свідчить про те, що комісія за надання кредиту, встановлена в договорі, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.
Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.
Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.
Тому суд приходить до висновку про те, що положення договорів про споживчий кредит щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за комісією. 
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві позивач просить суд стягнути понесені судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 гривень та витрат на правову допомогу у розмірі 16 000 грн.
Так, відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до матеріалів справи долучено договір № 01-07/2024 від 01.07.2024 про надання правової допомоги, укладений між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр», тарифи на послуги АО «Лігал Ессістанс», заявку на надання юридичної допомоги ТОВ «Коллект Центр» № 1262 від 02.02.2026, витяг з акту № 19 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026 на суму 16 000 гривень.
Таким чином, позивачем надано докази на понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 16 000 гривень.
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позовні вимоги судом задоволено частково, що становить 17,34 % (8 475 х 100 : 48 875), а тому з відповідачки підлягає стягненню сплачений судовий збір в сумі 461,66 гривень (2 662,40 х 17,34 : 100) та витрати за надання правничої допомоги в сумі 2 774,40 (16 000х17,34: 100).
Керуючись ст.ст. 512, 525, 526, 530, 625, 1046-1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 10, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 279Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) заборгованість за Договорами № 4538228 від 27.08.2021, № 101776257 від 16.09.2021 в загальному розмірі 8 475 (вісім тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень, яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) – 6 000 (шість тисяч) гривень, заборгованість за нарахованими процентами в межах строку кредитування – 2 475 (дві тисячі чотириста сімдесят п`ять) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, місто Київ, вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306) 2 774 (дві тисячі сімсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок витрат на правову допомогу та 461 (чотириста шістдесят одну) гривню 66 копійок витрат по сплаті судового збору. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня отриманні його копії. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: /підпис/
Згідно з оригіналом:
Рішення набрало законної сили «___» ________________ 2026 року.
Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1095/26, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець 

Копію рішення видано «___»________________202__ року.

Секретар: