справа №362/5535/21
провадження № 22-ц/824/1059/2026
головуючий у суді І інстанції Лебідь - Гавенко Г.М.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Писаної Т.О.
суддів - Приходька К.П., Журби С.О.
за участю секретаря судового засідання - Тихої П.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги малого приватного підприємства «Фенікс» та ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 березня 2025 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до малого приватного підприємства «Фенікс», ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Бобков Олександр Вікторович про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільчої системи «Київоблгаз» (далі - АТ «Оператор газорозподільчої системи «Київоблгаз») звернулося до Малого приватного підприємства «Фенікс» (далі - МПП «Фенікс»), ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Бобков О.В., у якому просило визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, серія та номер: 2373 від 07.08.2019 року, укладений між МПП «Фенікс» та ОСОБА_1 про відчуження нежитлової будівлі, ресторан та готель, загальною площею 556,30 за адресою: Київська область, Васильківський район, с/рада Великосолтанівська, автодорога Київ-Одеса 41 км + 500 м; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48128174 від 07.08.2019 року, приватного нотаріуса Бобкова О.В., Обухівського районного нотаріального округу Київської області; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений за подання позовної заяви.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 28 січня 2016 року МПП «Фенікс» була підписана заява приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), згідно з якою позивач погодився виконувати умови договору про розподіл природного газу та Кодексу розподільчих систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2498.
26.07.2018 року рішенням комісії ПАТ «Київоблгаз» з розгляду актів про порушення у присутності представника МП «Фенікс» задоволено акт про порушення №2228 від 01.06.2018 та здійснено МПП «Фенікс» нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу лічильника за період з 29.01.2018 по 08.06.2018 у сумі 429 476,15 грн.
Не погодившись з рішенням комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРС від 26.07.2018, МПП «Фенікс» звернулось до суду з позовом до Васильківської філії по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» про скасування акту про порушення №2228 від 01.06.2018 відносно МПП «Фенікс», скасування протокольного рішення Васильківської ФЕГГ ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (Протокол 2707/2 від 26.07.2018) щодо визнання Акту та розрахунку спожитого газу по потужності встановленого неопломбованого газового обладнання у розмірі 429 476, 15 грн за період з 29.01.2018 по 08.06.2018, скасування акту-розрахунку Васильківської ФЕГГ ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» від 26.07.2018 відносно МПП «Фенікс» на суму 429 476,15 грн.
Рішенням Господарського суду Київської області від 13.11.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у справі №911/2153/18 у задоволенні позову МПП «Фенікс» про скасування протокольного рішення та акту відмовлено повністю.
05.06.2019 ПАТ «Київоблгаз» змінило найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (скорочене найменування товариства - АТ «Київоблгаз»).
Так як МПП «Фенікс» не сплатило АТ «Київоблгаз» вартість необлікованого обсягу газу, позивач був змушений звернутися до суду з позовом про стягнення суми боргу.
Рішенням Господарського суду Київської області від 25.06.2020 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020 року в справі № №911/312/20 позов АТ «Київоблгаз» задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 429 476,15 грн вартості необлікованого (донарахованого) обсягу газу та 6 442,14 грн витрат по сплаті судового збору.
12.11.2020 АТ «Київоблгаз» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Київської області із заявою про примусове стягнення з МПП «Фенікс» боргу на підставі рішення суду в справі №911/312/20.
16.11.2020 відкрито виконавче провадження №63622476 та винесено постанову про арешт коштів, рухомого та нерухомого майна боржника. В результаті проведення виконавчих дій майно боржника не виявлено.
При укладенні договору на розподіл природного газу МПП «Фенікс» надавало ПАТ «Київоблгаз» свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.12.2007 року, згідно з яким МПП «Фенікс» являлось власником нежитлової будівлі, ресторану та готелю, загальною площею 556,30 кв.м. за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с/рада Великосолтанівська, автодорога Київ-Одеса 41 км +500 м.
07.08.2019 року вказана будівля була відчужена іншому власнику - ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі. На момент укладення спірного договору купівлі-продажу директором МПП «Фенікс» була ОСОБА_2 
12.01.2021 року в МПП «Фенікс» змінився директор, замість ОСОБА_2 директором став ОСОБА_1 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними братом і сестрою, а нинішнім директором МПП «Фенікс» є ОСОБА_3 , який є їхнім батьком, що свідчить про фіктивність оскаржуваного правочину, так як він був вчинений між близькими родичами без наміру створення реальних правових наслідків, а лише з метою уникнення звернення стягнення на майно боржника.
МПП «Фенікс» в особі директора ОСОБА_2 уклало з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу нежитлової будівлі після відмови рішенням суду МПП «Фенікс» у скасуванні рішення комісії про донарахування вартості необлікованого обсягу природного газу в сумі 429 476,15 грн таким чином, зазначений договір був укладений з метою уникнення виконання рішення суду.
Директор МПП «Фенікс» і одночасно кінцевий бенефіціарний власник підприємства - ОСОБА_2 відчужуючи належну на праві власності нежитлову будівлю своєму братові ОСОБА_1 була обізнана про наявність заборгованості перед АТ «Київоблгаз», а отже передбачала негативні наслідки для підприємства у випадку стягнення суми боргу в примусовому порядку.
Посилаючись на викладене позивач вважав, що при укладенні купівлі-продажу нежитлової будівлі, воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, їх дія вчинена на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховування майна від виконання в майбутньому рішення суду про стягнення грошових коштів з МПП «Фенікс», а тому зазначений правочин є недійсним на підставі ст.234 ЦК України.
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2025 року задоволено позовні вимоги у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» до малого приватного підприємства «Фенікс», ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Бобков Олександр Вікторович про визнання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію.
Не погоджуючись із вказаним рішенням МПП «Фенікс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що всього по даній справі було призначено 10 судових засідань, про які МПП «ФЕНІКС» повідомлено не було, тобто за весь час розгляду даної справи, з 2022 року по 2025 рік, суд першої інстанції жодного разу не повідомив МПП «ФЕНІКС» про наявність пред`явленого позову, що свідчить про наявність підстав для обов`язкового скасування оскаржуваного рішення на підставі п. 3 ч. 3 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України.
Зазначає, що в оскаржуване рішення ґрунтується на таких недостовірних фактах: 1. У МПП «ФЕНІКС» відсутнє інше майно, на яке можна звернути стягнення; 2. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (колишній директор МПП «ФЕНІКС») є рідними братом та сестрою згідно листа №887/21.24-103 від 24.09.2021 року); 3. Ціна продажу є явно заниженою; 4. Відсутні докази оплати за договором; 5. ОСОБА_2 , укладаючи оскаржуваний договір була обізнана з наявним зобов`язанням МПП «ФЕНІКС» по сплаті нарахованої позивачем вартості необлікованого обсягу природного газу у сумі 429 476,15 грн.
Вказує, щодо п. 1. Вказане не відповідає дійсності та спростовується наявними у справі доказами - на а. с. 134-135 том 2, а. с. 45 том 2 наявні докази на підтвердження наявності на праві власності у МПП «ФЕНІКС» Автогрейдера ГС-14.02, вартістю 964 436,00 грн. Тобто, висновки суду суперечать наявним у справі доказам, що є підставою для скасування судового рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України.
Звертає увагу, що неналежне виконання виконавцем своїх обов`язків щодо здійснення стягнення за виконавчим провадженням не може бути наслідком визнання оскаржуваного договору недійсним. Матеріали справи не містять жодного доказу оскарження позивачем протиправної бездіяльності виконавця щодо вчинення виконавчих дій МПП «ФЕНІКС» мало намір здійснити розрахунок з позивачем в межах виконавчого провадження №63622476, шляхом реалізації майна - автогрейдера ГС-14.02, в порядку ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження». В той же час, позивач 28 листопада 2024 року подав виконавцю заяву про повернення виконавчого документа стягувачу. На підставі такої заяви позивача виконавцем було знято арешт з автогрейдера ГС-14.02 та повернуто виконавчий документ стягувачу. Станом на дату подання даної апеляційної скарги, виключно за ініціативою позивача, з МПП «ФЕНІКС» не стягнуто суму боргу. Тобто сам позивач вчиняє активні дії для унеможливлення виконання рішення суду.
Щодо п. 2. Вказує, що даний висновок суду зроблений на підставі недопустимого доказу (ч. 1, ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України). Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області надав відповідь на запит представника позивача з порушенням законодавства про захист персональних даних. Вважає, що лист №887/21.24-103 від 24 вересня 2021 року є недопустимим доказом, оскільки його було одержано з грубим порушенням порядку та вищевказаних норм законодавства. Суд першої інстанції повністю проігнорував дані факти, та ухвалив оскаржуване рішення на підставі недопустимого доказу, що суперечить ч. 1 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України.
Щодо п. 3. вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, з яких можливо було би вбачати «явну заниженість» ціни договору. Продаж майна було здійснено на підставі висновку сертифікованого оцінювача Величко Л.В. , який наявний на а. с. 66-68 том 2, та, відповідно до якого, вартість об`єкту продажу становить 354 940,93 грн. Жодного доказу на спростування вказаного висновку матеріали справи не містять та сторонами не оспорюється. До того ж, враховуючи дату набуття права власності МПП «ФЕНІКС» на дане майно (25.12.2007 року, а. с. 64, том 2), таке майно не було новобудовою, а отже, не могло коштувати більше за оціночну вартість. Тому, відсутні будь-які підстави вважати, що вартість майна є заниженою.
Щодо п. 4. Вважає, що таке твердження в оскаржуваному рішенні спростовується наданими квитанціями в додатку №6 до даної апеляційної скарги. ОСОБА_1 після здійснення оплати за оскаржуваним договором передав МПП «ФЕНІКС» всі квитанції на підтвердження оплати за договором.
Щодо п. 5. відповідно до численної практики Верховного Суду, для визнання правочину фіктивним позивач повинен довести, що умисел на укладення такого фіктивного правочину був наявний в обох сторін договору. В той же час, рішення містить виключно твердження про те, що тільки колишній директор МПП «ФЕНІКС» була обізнана із розміром заборгованості, та, враховуючи цей факт, начебто з метою ускладнення стягнення такої заборгованості, уклала оскаржуваний договір. Жодного доказу на підтвердження наявності умислу у ОСОБА_1 матеріали справи не містять та позивачем не доведено. Також є незрозумілим, яким чином ОСОБА_1 , який ніколи не був працівником МПП «ФЕНІКС», мав знати про якісь борги підприємства.
Додатково вказує, що відповідно до змісту позовної заяви, позивач просив визнати недійсним договір на підставі ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України та на підставі ст. 234 Цивільного кодексу України (абзац 5, 6 а. с. 2 (на звороті) том 1, абзац 1 а. с. 3 (на звороті) том 1). В той же час, в оскаржуваному рішенні сказано: «Позивач просить визнати згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07 серпня 2019 року недійсним з підстав ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки в момент його вчинення не було дотримано вимог п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України та ч. ч.2, 3 ст. 13 ЦК України». Тобто, суд першої інстанції, в порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства, що передбачений ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, фактично вийшов за межі заявлених позивачем вимог та задовольнив позов на підставах, що не були заявлені позивачем у позовній заяві. 
Також не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що жодного доказу на підтвердження наявності умислу у скаржника на укладення фіктивного договору матеріали справи не містять та позивачем не доведено. Скаржник категорично заперечує проти такого факту і зазначає, що договір ним укладено з метою настання реальних юридичних наслідків - отримання у власність нежитлову будівлю, ресторан та готель. Скаржник, який ніколи не був працівником чи власником МПП «ФЕНІКС», не знав та не міг знати про існування будь-яких боргів підприємства перед позивачем чи іншими третіми особами.
Звертає увагу, що оскаржуване рішення також ґрунтується на тому, що згідно листа
Фастівського ВДРАЦС у Фастівському районі Київської області №887/21.24-103 від 24 вересня 2021 року (а. с. 63 том 1) скаржник та колишній керівник МПП «ФЕНІКС - ОСОБА_2 - є рідними сестрою і братом. В той же час, що саме випливає з цього факту, судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не вказано. У випадку, якщо законодавець би вважав всі договори, які укладені між родичами, недійсними, відповідна заборона на укладення таких договорів би містилась у Цивільному кодексі України. Більше того, скаржник звертає увагу, що лист Фастівського ВДРАЦС у Фастівському районі Київські області №887/21.24-103 від 24.09.2021 року в розумінні ч. 1 ст. 78 Цивільної: процесуального кодексу України є недопустимии доказом, оскільки його одержано з порушенням ст. 10, 11 Закону України «Про захист персональних даних», ст. 11, 21 Закону України «Про інформацію», ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Жодного дозволу на розповсюдження своїх персональних даних третім особам Фастівському ВДРАЦС у Фастівському районі Київської області скаржник не надавав.
Зазначає, що рішення від 04.03.2025 року містить висновок, що прямо суперечить наявним у справі доказам. Так, у рішенні вказано: «будь-яке нерухоме майно, як і рухоме майно (грошові кошти, тощо) за МПП «ФЕНІКС», за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги стягувана (позивача), не зареєстровано та не виявлено, що підтверджується приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. у листі від 14.02.2023 року (т. 2 а. с. 211-212)». По-перше, на а. с. 211-212 том 2 міститься не вказаний лист, а друга та третя сторінка ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2024 року. Лист виконавця наявний на а. с. 211-212 том 1. По-друге, суд першої інстанції взяв до уваги застарілу та неактуальну інформацію, оскільки виконавцем виявлено інше майно МПП «ФЕНІКС», на яке можливо звернути стягнення та вартість якого є у два рази більше за суму боргу - автогрейдер ГС-14.02, вартістю 964 436,00 грн. Докази на підтвердження вказаного наявні в матеріалах справи на а. с. 45, 134-135 том 2, а саме: на а. с. 45 том 2 наявне оголошення із сайту продажу Авторіа, де пропонується до продажу аналогічне майно - автогрейдер ГС-14.02, вартістю 964 436,00 грн. (25 300 доларів СІЛА станом на 2023 рік); на а. с. 134-135 том 2 наявний лист Головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в Київській області №Вих-10-10/5281-23 від 01.09.2023 року та постанова виконавця про розшук майна боржника від 01.11.2023 року, якими підтверджується наявність на праві власності у МПП «ФЕНІКС» автогрейдера та оголошення його у розшук. Про вказані факти Скаржником було повідомлено суд у запереченнях на клопотання Позивача від 05.04.2023 року (а. с. 37-41 том 2) та у заяві про долучення доказів від 14.11.2023 року (а. с. 131-133 том 2). Проте, такі факти були повністю проігноровані судом першої інстанції. В оскаржуваному рішенні взагалі не фігурує ні факт наявності на праві власності у МПП «ФЕНІКС» автогрейдера, ні його оцінка судом.
4 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» - Христич О.В., в якому вона просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Вказує, що ОСОБА_2 , як директор МПП «Фенікс» була обізнана про наявність боргу МПП «Фенікс» перед позивачем по сплаті нарахованої позивачем вартості необлікованого обсягу природного газу в сумі 429 476,15 грн, а тому відчужуючи належну на праві власності нежитлову будівлю МПП «Фенікс» своєму братові ОСОБА_1 , вона передбачала наслідки для підприємства у випадку стягнення суми боргу і примусовому порядку.
Зазначає, що відповідачем не заперечувався факт родинних відносин між  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , батьком яких є ОСОБА_3 , які безпосередньо мають відношення до правовідносин з МПП «Фенікс».Доказів на спростування вказаної інформації відповідачем не подавалося. Правомірність або неправомірність надання інформації на вищевказаний адвокатський запит в судовому порядку не оспорювалося та не є предметом розгляду даної справи.
Вважає, що судом зроблено правомірний висновок про те, що будь-яке нерухоме майно, як і рухоме майно (грошові кошти, тощо) за МПП «ФЕНІКС», за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги стягувача (позивача), не зареєстровано та невиявлено.
Також вважає, що судом першої інстанції зроблено законний та обґрунтований висновок, що ні МПП «Фенікс» ні ОСОБА_1 , належних і допустимих доказів напідтвердження здійснення оплати за оскарженим правочином не надано.
04 липня 2025 року до Київського апеляційного суду від представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» - Христич О.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вона просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 04.03.2025 залишити без змін.
25 липня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» - Христич О.В., у якому вона просила апеляційну скаргу МПП «Фенікс» залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 04.03.2025 залишити без змін.
Також 13 квітня 2026 року від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6. надійшли додаткові пояснення у справі, у яких остання просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
У судовому засіданні 14 квітня 2026 року представник позивача -  Христич О.В. просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційні скарги МПП «Фенікс» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позову.
Представник МПП «Фенікс» - Пархоменко О.О.просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позову.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.
У постанові ВП ВС від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц зроблено висновок, що позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.
У постанові КЦС ВС від 05.01.2024 в справі № 761/40240/21застережено, що кваліфікація правочину як фіктивного виключається, якщо на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав; натомість для кваліфікації фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України) не має значення, що на виконання оспорюваного правочину було передано майно чи відбувся перехід прав. Важливим для кваліфікації такого правочину як фраудаторного є те, що внаслідок його вчинення відбувається, зокрема, унеможливлення звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг його майна.
У постанові ВП ВС від 4 лютого 2026 року у справі № 910/6654/24 підтверджено попередні висновки, що договір може бути оспорений як такий, що спрямований на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України).
Водночас позов про визнання такого правочину недійсним з підстав фраудаторності може бути поданий третьою особою, яка не була стороною цього правочину, проте є кредитором відповідача в іншому зобов`язанні та пред`явила майнову вимогу (зокрема, набула або може набути статусу стягувача у виконавчому провадженні).
Велика Палата ВС врахувала, що в ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій, спрямованих на виведення майна боржника на користь третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони в цивільних правовідносинах.
Велика Палата ВП виснувала, що фраудаторний правочин може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ст. 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що нормативна підстава для кваліфікації правочину як фраудаторного і визнання його недійсним за статтями 3, 13 ЦК України (всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом) є достатньою.
ВП ВС також зауважила, що потрібно розмежовувати конкурсне і позаконкурсне оспорення фраудаторних правочинів. Недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспоренні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що перебуває в інших осіб.
З огляду на наведене Велика Палата ВС зазначила, що оспорити фраудаторний правочин може заінтересована особа, яка не була його стороною. У разі звернення з таким позовом третьої особи (не сторони договору) з метою захисту її прав та інтересів як кредитора в іншому зобов`язанні вимога про визнання недійсним фраудаторного правочину є правомірним та ефективним способом захисту, оскільки кредитор зазвичай зацікавлений у поверненні йому грошових коштів, а не майна, яке надалі буде потрібно відчужувати задля отримання цих коштів.
При ухваленні рішення судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії заяви-приєднання №09420JBDFPCP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 01.01.2016 року, 28.01.2016 Малим приватним підприємство «Фенікс» (далі - МПП «Фенікс») була підписана заява-приєднання №09420JBDFPCP016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), згідно якої Оператор ГРМ: Публічне акціонерне товариство «Київоблгаз» погодився виконувати умови договору на розподіл природного газу та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 (т.1а.с.18).
Згідно умов даного договору, ПАТ «Київоблгаз» в особі Васильківської філії по експлуатації газового господарства зобов?язався надати МПП «Фенікс» послугу з розподілу природного газу, а МПП «Фенікс» - прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість. Договір укладений на невизначений строк.
Відповідно до копії Акту про порушення № 2228 від 01.06.2018 року працівниками ПАТ «Київоблгаз» 01.06.2018 року під час перевірки стану обліку природного газу в МПП «Фенікс» виявлено візуальні ознаки втручання в роботу ЗВТ, а саме в лічильник газу ELSTER BK G10T заводський номер 30995233, про що складено акт про порушення № 2228 від 01.06.2018р. Даний акт складено у присутності представника МПП «Фенікс» - ОСОБА_3. (т.1а.с.19).
Згідно з копією Протоколу № 2707/2 від 26 липня 2018 року рішенням комісії ПАТ «Київоблгаз» з розгляду актів про порушення у присутності представника МП «Фенікс» задоволено акт про порушення №2228 від 01.06.2018 та здійснено МПП «Фенікс» нарахування необлікованого (донарахованого) об?єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу лічильника за період з 29.01.2018 по 08.06.2018 в сумі 429 476,15 грн (т.1 а.с.20-21).
Відповідно до копії Акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості від 26 липня 2018 р. МПП «Фенікс» за несанкціоноване втручання в роботу лічильника нараховано за період з 29.01.2018 р. по 08.06.2018 р. 429 476,15 грн.
Не погодившись з вказаними Актом про порушення, рішенням комісії з розгляду актів та Актом-розрахунком МПП «Фенікс» звернулось до суду з відповідним позовом про їх скасування.
Вищенаведені обставини встановлені судами в рішеннях суду, що набрали законної сили, в порядку розгляду справи №911/2153/18.
Рішенням Господарського суду Київської області від 13 листопада 2018 року в справі №911/2153/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2019 року, в задоволенні позову МПП «Фенікс» про скасування протокольного рішення та акту відмовлено повністю (т.1 а.с.24-30).
05.06.2019 ПАТ «Київоблгаз» змінило найменування на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (скорочене найменування товариства - АТ «Київоблгаз») (т.1 а.с.13-17).
Рішенням Господарського суду Київської області від 25 червня 2020 року в справі № 911/312/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29 вересня 2020 року, позов АТ «Київоблгаз» задоволено, стягнуто з МПП «Фенікс» на користь позивача 429 476,15 грн вартості необлікованого (донарахованого) обсягу газу та 6 442,14 грн витрат по сплаті судового збору (т.1а.с.31-41).
За змістом вказаних рішень суду, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, встановивши, що Акт про порушення №2228 від 01.06.2018 відносно МПП «Фенікс», протокольне рішення Васильківської ФЕГГ ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (Протокол 2707/2 від 26.07.2018) щодо визнання Акту та розрахунку спожитого газу по потужності встановленого неопломбованого газового обладнання в розмірі 429 476, 15 грн за період з 29.01.2018 по 08.06.2018, акт-розрахунок Васильківської філії по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» від 26.07.2018 є чинними, їх правомірність та наявність порушень зі сторони споживача встановлено в судовому порядку, МПП «Фенікс» правомірно нараховано 429 476, 15 грн вартості позаоблікованого природного газу та, що відповідна сума МПП «Фенікс» не сплачена, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з МПП «Фенікс» на користь позивача 429 476,15 грн вартості позаоблікованого природного газу підлягають задоволенню.
05 листопада 2020 року Господарським судом Київської області видано наказ про примусове виконання рішення від 25.06.2020, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2020, що набрало законної сили 20.09.2020 в справі за № 911/312/20 (т.1 а.с.43).
16.11.2020 року постановами приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу № 911/312/20 від 05.11.2020 року та накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику (т.1 а.с.45-49).
Згідно з копією свідоцтва про нерухоме майно від 26.12.2007 року, серія НОМЕР_1 , виданого Великосолтанівською сільською радою Васильківського району Київської області, МПП «Фенікс» належить на праві приватної власності нежитлова будівля, ресторан та готель, загальною площею 556,3 кв. м, за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с/рада Великосолтанівська, автодорога Київ-Одеса 41 км + 500 м (т.1 а.с.52).
Відповідно до інформації приватного виконавця виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. від 14.02.2023 року під час проведення виконавчих дій приватним виконавцем за платіжними вимогами стягнуто кошти у загальному розмірі 3002,78 грн, інших коштів у МПП «Фенікс» не виявлено, будь-якого нерухомого майна зареєстрованого за МПП «Фенікс», не виявлено. Іншого майна для задоволення вимог стягувача приватним виконавцем не виявлено (т.2 а.с.211-212).
Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 18.08.2021 року власником нежитлової будівлі, ресторану та готелю, загальною площею 556, 3 кв. м, за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с/рада Великосолтанівська, автодорога Київ-Одеса 41 км + 500 м є ОСОБА_1 . На підставі договору купівлі-продажу нежитлового будівлі від 07.08.2019 року приватним нотаріусом Бобковим О.В. Обухівського районного нотаріального округу Київської області проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48128174 від 07.08.2019 року, про що внесено відповідний запис (т.1 а.с.53-54).
Як вбачається з матеріалів справи 07 серпня 2019 року між МПП «Фенікс» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (ресторан та готель, загальною площею 556,3 кв. м за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с/рада Великосолтанівська, автодорога Київ-Одеса 41 км + 500 м). Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 2373 (т.2 а.с.61).
Відповідно до п. 1 вказаного договору Продавець продав (передав у власність), а Покупець прийняв у власність нежитлову будівлю, ресторан та готель, загальною площею 556,3 кв. м за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с/рада Великосолтанівська, автодорога Київ-Одеса 41 км + 500 м.
Згідно п. п. 2, 3 договору купівлі-продажу, відчужувана нежитлова будівля, ресторан та готель, належить Продавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про нерухоме майно від 26.12.2007 року, серія НОМЕР_1 , виданого Великосолтанівською сільською радою Васильківського району Київської області та розташована на земельній ділянці площею 0,6738 га, кадастровий номер 3221480900:03:001:0030.
Відповідно до п. 4 вказаного договору купівлі-продажу продаж предмету договору вчиняється за 354 940, 00 (триста п?ятдесят чотири тисячі дев?ятсот сорок грн 93 коп.), які сплачені Покупцем Продавцю до підписання цього договору.
У п.6 договору купівлі-продажу зазначено, що відповідно до Висновку про вартість нерухомого майна, розробленого СОД ФО-П Л.В. Величко від 31 липня 2019 року, вартість нежитлової будівлі, ресторану та готелю становить 354 940,00 (триста п?ятдесят чотири тисячі дев?ятсот сорок грн 93 коп.).
Згідно з п.5 договору купівлі-продажу своїм підписом під цим договором, ОСОБА_2 директор МПП «Фенікс», Продавець підтвердила факт повного розрахунку за продану нежитлову будівлю і відсутність щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру.
Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.01.2021 року в МПП «Фенікс» змінився директор, замість ОСОБА_2 директором став ОСОБА_1 (т.1 а.с.8-9).
З копії листа від 24.09.2021 №887/21.24-103 Фастівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними сестрою і братом (т.1 а.с.63).
На підтвердження виконання договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07 серпня 2019 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надала суду: копії листа МПП «Фенікс» від 05.12.2022 вих.453-1/22 щодо отримання підприємством в повному обсязі оплати за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від ОСОБА_1 та відсутність майнового та немайнового характеру претензій; довідки МПП «Фенікс» від 05.12.2022 року про те, що грошові кошти від продажу нежитлової будівлі згідно з Договору купівлі-продажу від 07 серпня 2019 року були внесені на поточний рахунок МПП «Фенікс»; Акту прийому-передачі нежитлової будівлі від 07 серпня 2019 р. підписаного сторонами договору - директором МПП «Фенікс ОСОБА_2. та ОСОБА_1 (т.1 а.с.162-164).
Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що 07 серпня 2019 року МПП «Фенікс» в особі директора ОСОБА_2. уклало з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу, згідно з яким відчужило належну на праві приватної власності нежитлову будівлю, ресторану та готелю за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с/рада Великосолтанівська, автодорога Київ-Одеса 41 км + 500 м у власність останньому.
Відчуження нежитлової будівлі за оспорюваним правочином відбулось за ціною 354 940, 43 грн, що враховуючи площу приміщення - 556,3 кв. м. та площу земельної ділянки, на якій розташоване вказане приміщення - 0,6738 га, кадастровий номер 3221480900:03:001:0030, свідчить про те, що ціна продажу вказаного нерухомого майна є явно заниженою.
При цьому, ні МПП «Фенікс» ні ОСОБА_1 належних і допустимих доказів на підтвердження здійснення оплати за вказаним правочином суду не надали.
Як вбачається з довідки МПП «Фенікс» від 05.12.2022 року, на яку відповідач ОСОБА_1 посилається як на підтвердження оплати за оспорюваним договором купівлі-продажу нежитлової будівлі, грошові кошти від продажу нежитлової будівлі згідно з Договору купівлі-продажу від 07 серпня 2019 року були внесені на поточний рахунок МПП «Фенікс», однак доказу, що підтверджує даний факт, тобто саме внесення ОСОБА_1 на поточний рахунок МПП «Фенікс» грошових коштів за вказаним купівлі-продажу суду не надано, і матеріали справи таких доказів не містять.
Що стосується листа МПП «Фенікс» від 05.12.2022 вих.453-1/22 про отримання від ОСОБА_1 оплати за договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07 серпня 2019 року та відсутності до нього будь-яких претензії майнового та/або немайнового характеру, на який відповідач ОСОБА_1 посилається як на підтвердження оплатності оспорюваного договору, то він не є належним і допустимим доказом здійснення оплати ОСОБА_1 грошових коштів на поточний рахунок МПП «Фенікс» за вказаним правочином.
Крім того, як встановлено судом у справі №911/2153/18 з 28 січня 2016 року МПП «Фенікс» перебувало в договірних правовідносинах з позивачем. Згідно з умовами договору, укладеного між позивачем і МПП «Фенікс», позивач в особі Васильківської філії по експлуатації газового господарства зобов?язався надати МПП «Фенікс» послугу з розподілу природного газу, а МПП «Фенікс» - прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість. Договір укладений на невизначений строк.
01.06.2018 року позивачем відносно МПП «Фенікс» складено Акт про порушення щодо несанкціонованого втручання в роботу газового лічильника, 26.07.2018 року прийнято відповідне протокольне рішення та складено відповідний акт-розрахунок, згідно з яким МПП «Фенікс» здійснено нарахування необлікованого (донарахованого) об?єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу лічильника за період з 29.01.2018 по 08.06.2028 в сумі 429 476,15 грн.
Не погодившись з вказаними Актом про порушення, рішенням комісії з розгляду актів та актом-розрахунком МПП «Фенікс» звернулось до суду з відповідним позовом про їх скасування.
Рішенням Господарського суду Київської області від 13 листопада 2018 року в справі №911/2153/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 квітня 2019 року, в задоволенні позову МПП «Фенікс» про скасування протокольного рішення та акту відмовлено повністю.
Таким чином, укладаючи 07 серпня 2019 року оспорюваний договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, МПП «Фенікс» в особі директора ОСОБА_2. з ОСОБА_1 була обізнана з наявним зобов`язанням МПП «Фенікс» по сплаті нарахованої позивачем вартості необлікованого обсягу природного газу в сумі 429 476,15 грн, правомірність нарахування якої встановлено рішенням суду в справі №911/2153/18, що набрало законної сили 01 квітня 2019 року.
Більш того, як встановлено судом, директор МПП «Фенікс» ОСОБА_2. та ОСОБА_1 є рідними сестрою і братом, що підтверджується наявними в справі матеріалами (т.1 а.с.63) та визнається і не заперечується відповідачем ОСОБА_1 у відзиві.
Враховуючи, що ОСОБА_2 , як директор МПП «Фенікс» була обізнаною про наявність боргу МПП «Фенікс» перед позивачем по сплаті нарахованої позивачем вартості необлікованого обсягу природного газу в сумі 429 476,15 грн, відтак суд вважає, що відчужуючи належну на праві власності нежитлову будівлю МПП «Фенікс» своєму братові ОСОБА_1 , вона передбачала наслідки для підприємства у випадку стягнення суми боргу в примусовому порядку.
Крім того, суд також встановив, що 12.01.2021 року в МПП «Фенікс» директор змінився, замість ОСОБА_2 директором став ОСОБА_1 (згідно з відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, т.1 а.с.8-9).
На час розгляду справи МПП «Фенікс» свої зобов`язання перед позивачем щодо сплати нарахованої вартості необлікованого обсягу природного газу в сумі 429 476,15 грн не виконало.
Будь-яке нерухоме майно, як і рухоме майно (грошові кошти, тощо) за МПП «Фенікс», за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги стягувача (позивача), не зареєстровано та не виявлено, що підтверджується приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедала О.О. у листі від 14.02.2023 року (т.2 а.с.211-212).
Встановивши, що МПП «Фенікс» в особі директора ОСОБА_2., будучи обізнаною про наявність у МПП «Фенікс» боргу перед позивачем у сумі 429 476,15 грн, нарахованого за необлікований об?єм природного газу внаслідок несанкціоноване втручання в роботу лічильника за період з 29.01.2018 по 08.06.2018, правомірність нарахування якого встановлено рішенням суду в справі №911/2153/18, що набрало законної сили 01 квітня 2019 року, уклало оспорюваний правочин для уникнення та/або унеможливлення звернення стягнення на єдине наявне у нього майно, а саме нежитлову будівлю, ресторану та готелю, загальною площею 556,3 кв. м, розташованого на земельній ділянці площею 0,6738 га, кадастровий номер 3221480900:03:001:0030 за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с/рада Великосолтанівська, автодорога Київ-Одеса 41 км + 500 м. Відчуження вказаного майна здійснено за ціною 354 940, 43 грн, тобто 638 грн 03 коп. за 1 кв. м, що свідчить про неринкові умови та, що ціна продажу вказаного нерухомого майна є явно заниженою. При цьому, матеріали справи не містять доказів здійснення оплати вказаної вартості нежитлової будівлі ОСОБА_1 на користь МПП «Фенікс», а положення договору про таку оплату до укладення договору купівлі-продажу та копії листа МПП «Фенікс» від 05.12.2022 вих.453-1/22 і довідки МПП «Фенікс» від 05.12.2022 року на які посилається відповідач ОСОБА_1 не є належними доказами здійснення такої оплати фізичною особою на користь юридичної особи. А відтак, суд приходить до висновку про наявність ознак фраудаторного правочину, що вчинений на шкоду кредитору - позивачу.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що що оспорюваний договір купівлі-продажу нежитлового будівлі, укладений 07 серпня 2019 року між МПП «Фенікс» та ОСОБА_1 щодо нежитлової будівлі, ресторану та готелю, загальною площею 556,3 кв. м, за адресою: Київська обл., Васильківський р-н, с/рада Великосолтанівська, автодорога Київ-Одеса 41 км + 500 м, посвідчений приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. та зареєстрований у реєстрі за № 2373 підлягає визнанню недійсним.
Щодо позовної вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію, суд зазначає про наступне.
Верховний Суд у своїх постановах від 03.08.2022 у справі № 645/3067/19, від 17.08.2022 № 450/441/19, від 22.08.2022 у справі № 597/977/21 вказав, що належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є саме скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав.
Оскільки договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 07 серпня 2019 року, на підставі якого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бобковим О.В. проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48128174 від 07.08.2019 року, визнано судом недійсним, відтак суд вважає, що зазначене рішення про державну реєстрацію підлягає скасуванню.
У зв?язку з чим, позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 48128174 від 07.08.2019 року, приватного нотаріуса Бобкова О.В., Обухівського районного нотаріального округу, Київської області підлягає задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Посилання МПП «Фенікс» на те, що суд першої інстанції не повідомляв його про розгляд справи, не знайшли свого підтвердження, під час апеляційного перегляду, оскільки матеріали справи містять докази направлення судових повісток на адресу МПП «Фенікс», однак останні поверталися на адресу суду з повідомленнями про невручення «адресат відсутній за вказаною адресою».
У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.
Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі №826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі №751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі №756/2137/20 (провадження №61-3782св21).
Відтак підстави, передбачені п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, відсутні.
Судом першої інстанції встановлено, що на момент укладення оспорюваного договору у МПП «ФЕНІКС» існувала заборгованість перед позивачем у розмірі 429 476,15 грн, яка підтверджена судовими рішеннями, що набрали законної сили.
При цьому, доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що на дату укладення договору позивач не був кредитором, а відповідач боржником, оскільки було відсутнє будь-яке рішення суду, за яким було б вирішено стягнути з МПП «Фенікс» на користь позивача заборгованість, і таке рішення було ухвалено лише 25.06.2020 року, яке набрало законної сили лише 29.09.2020 року є безпідставними, оскільки ще 26.07.2018 року рішенням комісії ПАТ «Київоблгаз» з розгляду актів про порушення у присутності представника МПП «Фенікс» задоволено акт про порушення № 2228 від 01.06.2018 року та здійснено МПП «Фенікс» нарахування не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу за період з 29.01.2018 по 08.06.2018 у сумі 429 476,15 грн.
Судовими рішеннями лише підтверджено правомірність вимоги позивача, яка існувала на час укладення оскаржуваного договору.
Таким чином, на час відчуження спірного майна існувало грошове зобов`язання боржника, а також вимога кредитора щодо його виконання.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що керівник МПП «ФЕНІКС» була обізнана про наявність заборгованості, а відчуження майна відбулося в умовах існування такого зобов`язання.
Щодо доводів апеляційних скарг про наявність у відповідача іншого майна, зокрема автогрейдера ГС-14.02, суд зазначає таке.
Позивач обґрунтовано заперечував можливість звернення стягнення на вказане майно, оскільки воно перебуває у розшуку, а його фактичне місцезнаходження не встановлено.
Відповідачами не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували реальну можливість звернення стягнення на це майно.
Крім того, надані відповідачами відомості щодо вартості автогрейдера ґрунтуються на інформації з мережі Інтернет про аналогічні об`єкти, а не на належному звіті суб`єкта оціночної діяльності, у зв`язку з чим не можуть бути визнані належними доказами.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про відсутність у боржника майна, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги кредитора, є обґрунтованим.
Судом також встановлено, що спірний договір укладено між близькими родичами - братом та сестрою.
Хоча сам по собі факт родинних відносин не є підставою для визнання правочину недійсним, однак у сукупності з іншими встановленими обставинами, зокрема наявністю заборгованості, відчуженням майна у період існування боргу та відсутністю іншого майна, має значення для оцінки добросовісності сторін.
Колегія суддів також враховує, що стороною апелянта не спростовані заперечення позивача, що ціна відчуження майна була нижчою за ринкову.
Доводи апеляційних скарг щодо наявності оплати за договором не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки надані докази не підтверджують належним чином фактичне виконання зобов`язання за договором.
Щодо доводів про відсутність умислу у ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що для встановлення фраудаторного характеру правочину значення має сукупність об`єктивних обставин, встановлених у справі.
У даному випадку такими обставинами є: наявність заборгованості, обізнаність боржника про неї, відчуження майна у період існування зобов`язання, укладення договору між близькими особами та відсутність майна для задоволення вимог кредитора.
Доводи апеляційної скарги про недопустимість доказу щодо родинних зв`язків не впливають на правильність висновків суду, оскільки сам факт родинних відносин не був єдиною підставою для задоволення позову та оцінювався судом у сукупності з іншими доказами.
Посилання апелянтів на порушення судом першої інстанції принципу диспозитивності є безпідставними, оскільки суд застосував норми матеріального права до встановлених обставин справи, не виходячи за межі заявлених позовних вимог.
Інші доводи апеляційних скарг зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, та не містять підстав для скасування рішення.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги малого приватного підприємства «Фенікс» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 4 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба