П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/192/26-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк О.П. 
Суддя-доповідач - Драчук Т. О. 
22 травня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в січні 2026 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , на виконання рішення Чернівецького окружною адміністративного суду в адміністративній справі від 10 березня 2025 року № 600/5137/24-а, щодо неправомірного внесення змін до довідки №ХЖ17158 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 від 21 жовтня 2024 року виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , без урахування рішень Чернівецького окружного адміністративного суду по справі № 600/1385/23-а від 12 червня 2023 року, яким встановлено здійснити з 01 лютого 2014 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 , виходячи із розміру 75% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, без врахування рішення Чернівецького окружного адміністративного суду по справах № 600/5482/23-а, №600/1740/24-а щодо зняття обмежень максимального розміру пенсії;
Також, позивач просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області вжити заходи щодо усунення порушень ст.129-1 Конституції України та ст. 370 КАС України шляхом здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 здійснити з 01.02.2023 на підставі довідки №ХЖ17158 від 21 жовтня 2024 року про розмір грошовою забезпечення станом на 01.01.2023, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 виходячи із розміру 75% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням рішень Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/1385/23-а від 12 червня 2023 року, з урахуванням рішень Чернівецького окружного адміністративного суду по справах №600/5482/23-а, №600/1740/24-а та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі №600/1178/25-а, без застосування понижуючих коефіцієнтів з 01.01.2025, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану», без обмеження пенсії максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 09.04.2026 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року із зменшенням її основного розміру до 65% від суми грошового забезпечення (без урахування 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1) та обмеженням пенсії максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести з 01 лютого 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 75% від суми грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначених довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17158 від 21 жовтня 2024 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року, без обмеження пенсії її максимальним розміром, та здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести з 01 січня 2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 75% від суми грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначених довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17158 від 21 жовтня 2024 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року, без урахування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» та без обмеження пенсії її максимальним розміром, та здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 з 17 липня 1994 року призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії 75% від суми грошового забезпечення.
З 01 серпня 2005 року позивачу призначено пенсію по інвалідності (ІІІ група) в розмірі пенсії за вислугу років з урахуванням 75% від суми грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з посвідченням від 09 квітня 2019 року №000212 позивач є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі №600/1385/23-а, яке набрало законної сили, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 75% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01 лютого 2014 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 75% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», та здійснити виплату заборгованості з урахуванням виплачених сум.
Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, на виконання рішення суду у справі №600/1385/23-а Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1. Загальний розмір основного розміру пенсії позивача після виконання рішення суду у справі №600/1385/23-а складав 75% від грошового забезпечення.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року у справі №600/5482/23-а, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням рішень Чернівецького окружного адміністративного суду стосовно позивача, без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум, з 01.03.2023, з урахуванням нарахованої індексації за 2022 і 2023 роки.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 травня 2024 року у справі №600/1740/24-а, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
На виконання зазначених рішень судів позивачу здійснювався перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, що учасниками цієї справи не заперечується.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі №600/5137/24-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року, визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.02.2023 на підставі довідки №ХЖ17158 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 від 21 жовтня 2024 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01.02.2023 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №ХЖ17158 від 21 жовтня 2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням проведених виплат.
На виконання вказаного рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року, врахувавши при перерахунку пенсії основний розмір грошового забезпечення позивача 65% та застосувавши механізм обмеження пенсії максимальним розміром.
Так, замість загальної суми пенсії (з урахуванням надбавок) у розмірі 31138,52 грн позивачу фактично призначено з 01 лютого 2023 року до виплати пенсію у сумі 20930,00 грн.
Крім того, відповідно до протоколу перерахунку пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою №ХЖ17158, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснило перерахунок пенсії позивача на виконання положень постанови Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року №1, також застосувавши обмеження пенсії максимальним розміром.
Як вбачається з відомостей програми «Діловодство спеціалізованого суду», ОСОБА_1 у березні 2025 року звертався до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо застосування з 01.01.2025 понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану» при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у справі №600/1178/25-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року скасовано. Прийнято нову постанову. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо застосування з 01.01.2025 понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану" при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану", з урахуванням раніше проведених виплат.
23 грудня 2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок його пенсії, проведений на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі №600/5137/24-а, з урахуванням рішень Чернівецького окружного адміністративного суду у справах №600/1385/23-а (тобто з урахуванням розміру 75% відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням доплати 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби), №600/5482/23-а та №600/1740/24-а (тобто без обмеження пенсії її максимальним розміром).
За результатами розгляду вказаної заяви Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 05 січня 2026 року повідомило позивача про те, що рішення суду виконується в межах покладених зобов`язань. Зокрема, наголошено, що рішення суду у справі №600/5137/24-а не містить зобов`язання щодо виплати пенсії без обмеження максимальним розміром та у розмірі 75% відповідних сум грошового забезпечення.
За таких обставин позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що пенсія за вислугу років була призначена позивачу в липні 1994 року відповідно до пунктів «а», «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, її розмір складав 75% від грошового забезпечення, включаючи 10% - збільшення розміру пенсії на підставі пункту «в» частини першої статті 13 цього Закону як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1. Вказані обставини, з огляду на зміст відзиву на позовну заяву, відповідачем не заперечуються.
Суд першої інстанції зауважив, що питання законності дій пенсійного органу щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії до 65% грошового забезпечення (без урахування 10%, як учаснику ліквідації наслідків ЧАЕС) було предметом розгляду в адміністративній справі №600/1385/23-а.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі №600/1385/23-а, яке набрало законної сили, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 75% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01 лютого 2014 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 75% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», та здійснити виплату заборгованості з урахуванням виплачених сум.
На виконання рішення суду у справі №600/1385/23-а Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1. Загальний розмір основного розміру пенсії позивача після виконання рішення суду у справі №600/1385/23-а складав 75% від грошового забезпечення.
Однак, виконуючи рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі №600/5137/24-а, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з дати проведення пенсійним органом перерахунку пенсії (з 01 лютого 2023 року) повторно припинено здійснення 10% доплати до основного розміру пенсії, передбаченої пунктом «в» частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ, чим було порушено право позивача на отримання пенсії, виходячи з 75% відповідних сум грошового забезпечення.
Разом з цим, відповідачем по відношенню до позивача протиправно застосовано положення статті 13 Закону України «Про грошове забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції Закону України №3591-IV при здійсненні перерахунку пенсії без урахування встановленого позивачу на момент призначення пенсії 10% збільшення розміру його пенсії як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1.
Суд першої інстанції наголосив, що при перерахунку пенсії позивача немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії вперше. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.
Щодо дій пенсійного органу щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з обмеженням її максимальним розміром, суд першої інстанції зазначив, що починаючи із 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Внесені Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діяли обмеження пенсії “у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року” замінено словами і цифрами “по 31 грудня 2017 року”), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
В свою чергу, приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII також втратили чинність у зв`язку з прийняттям рішення Другим сенатом Конституційного суду України від 12.10.2022 року №7-р(II)/2022.
Таким чином, обмеження максимального розміру пенсії передбачене положеннями частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, а також обмеження максимального розміру пенсії згідно статтею 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Право на соціальний захист є комплексним гарантованим Конституцією України невідчужуваним основоположним правом, яке, за загальним правилом, має абсолютний характер (не залежить від внесення змін до законів або фінансових можливостей держави) та за жодних умов не може бути скасоване, а його обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Таким чином, застережень щодо підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру станом на момент здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача закон не містив, оскільки положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційним Судом України.
З огляду на наведене, оскаржувані дії відповідача щодо виплати позивачу з 01 лютого 2023 року пенсії після перерахунку, проведеного на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі №600/5137/24-а, із застосуванням обмеження її максимальним розміром не відповідають критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-XII, є протиправним.
Щодо вимог позову про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 без застосування понижуючих коефіцієнтів з 01.01.2025 р., встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану» суд першої інстанції зазначив, що обмеження розміру пенсій, призначених на підставі Закону №2262-XII, шляхом застосування коефіцієнтів, визначених Постановою №1, яка є підзаконним нормативно-правовим актом, прямо заборонено частиною 3 статті 1-1 Закону №2262-XII.
Отже, оскільки Законом №2262-XII не передбачено обмеження розміру пенсій, розмір яких перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, шляхом застосування до суми перевищення коефіцієнтів, то до спірних правовідносин, які стосуються проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2025, не підлягають застосуванню положення статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» і постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році», оскільки застосування коефіцієнтів зменшення пенсії, визначених зазначеною вище постановою, призводить до обмеження конституційного права осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, на належний соціальний захист, що передбачений спеціальним законом, а також порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту таких осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України. Поширення дії Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році» на пенсії, що призначені відповідно до Закону України №2262-XII, є грубим порушенням норм Конституції України, зокрема статей 8, 19 та 92.
З огляду на викладене в сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, які полягають у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 лютого 2023 року із зменшенням її основного розміру до 65% від суми грошового забезпечення (без урахування 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1) та обмеженням пенсії максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Тому суд першої інстанції вирішив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести з 01 лютого 2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 75% від суми грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначених довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17158 від 21 жовтня 2024 р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року, без обмеження пенсії її максимальним розміром, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Крім того суд першої інстанції зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести з 01 січня 2025 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 75% від суми грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, визначених довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 №ХЖ17158 від 21 жовтня 2024 р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01 січня 2023 року, без урахування коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», без обмеження пенсії її максимальним розміром, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
У відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон 2262-XII).
Відповідно до норм частин 2 та 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ, перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
За приписами частини 4 статті 63 Закону №2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 постанови №704 (у первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Зміни, що вносились до п. 4 Постанови № 704 скасовані постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18, а тому починаючи з 29 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення військовослужбовцям розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 в редакції, що діє після набрання законної сили судового рішення по справі №826/6453/18, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.
У постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21 Верховний Суд сформулював правовий висновок про те, що з січня 2020 року положення пункту 4 постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.
Отже, через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.
При цьому відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІ та пункту 23 Порядку №3-1, заява пенсіонера та додані до неї документи є підставою для перерахунку пенсії.
Таким чином апеляційний суд вважає, що пенсійне законодавство, в контексті спірних правовідносин, покладає обов`язок на орган пенсійного забезпечення провести перерахунок пенсії у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. А однією із підстав для вчинення таких дій є звернення пенсіонера із наданням додаткових документів, що підтверджують наявність підстав для здійснення перерахунку пенсії.
В свою чергу, факт здійснення перерахунку підтверджується як рішеннями так і самим відповідачем.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року у справі №600/5137/24-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року, визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.02.2023 на підставі довідки №ХЖ17158 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 від 21 жовтня 2024 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01.02.2023 перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки №ХЖ17158 від 21 жовтня 2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням проведених виплат.
Щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 75% від суми грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії, як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на час призначення пенсії позивачу) було передбачено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Пунктом “в" статті 13 Закону №2262-ХІІ було передбачено, що особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Порядок перерахунку призначеної за Законом № 2262-ХІІ пенсії врегульований положеннями статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Правові позиції Верховного Суду щодо застосування статті 63 Закону № 2262-ХІІ сформовані, зокрема, у постановах від 21 серпня 2019 року у справі №127/961/17, від 21 серпня 2019 року у справі № 344/9530/16-а, від 10 вересня 2019 року у справі № 541/986/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 420/1244/16-а, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а, від 16 липня 2020 року у справі № 487/3042/16-а, від 09 грудня 2020 року у справі № 0640/3861/18, від 02 березня 2023 року у справа № 300/5477/21, від 24 січня 2024 року у справі № 200/613/23 та від 16 квітня 2024 року у справі № 240/1996/23.
З 01.01.2008 на підставі статті 63 Закону №2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 1294) відповідач провів перерахунок пенсії позивача з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 01.01.2008 для відповідних категорій осіб, виходячи з чинної на цю дату редакції статті 13 вказаного Закону, яка не передбачала збільшення розміру пенсії за вислугу років на 5 процентів.
Із набуттям чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» №3591-IV від 04.06.2006, нова редакція підпункту "в" статті 13 Закону № 2262-ХІІ зазначену 5-процентну доплату не передбачала.
Порядок перерахунку пенсій з 01.01.2008 регулюється Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45.
Згідно з пунктом 1 цього Порядку перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Нові види грошового забезпечення військовослужбовців було визначено Постановою № 1294, яка набрала чинності з дня втрати чинності указами Президента України, що визначали умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу державних органів, але не раніше ніж 01.01.2008.
Як було встановлено з матеріалів справи, пенсія за вислугу років була призначена позивачу в липні 1994 року відповідно до пунктів «а», «в» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, її розмір складав 75% від грошового забезпечення, включаючи 10% - збільшення розміру пенсії на підставі пункту «в» частини першої статті 13 цього Закону як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 1.
Питання законності дій пенсійного органу щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії до 65% грошового забезпечення (без урахування 10%, як учаснику ліквідації наслідків ЧАЕС) було предметом розгляду в адміністративній справі №600/1385/23-а.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року у справі №600/1385/23-а, яке набрало законної сили, визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, обчисленої із застосуванням 75% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити з 01 лютого 2014 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи із розміру 75% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1, з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», та здійснити виплату заборгованості з урахуванням виплачених сум.
Як встановлено судом з наявних у цій справі матеріалів, на виконання рішення суду у справі №600/1385/23-а Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням 10% доплати до основного розміру пенсії як учаснику ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби, віднесеному до категорії 1. Загальний розмір основного розміру пенсії позивача після виконання рішення суду у справі №600/1385/23-а складав 75% від грошового забезпечення.
Однак, відповідач в подальшому (при перерахунку пенсії) повторно припинив здійснення 10% доплати до основного розміру пенсії, передбаченої пунктом «в» частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ.
В свою чергу, як неодноразово зауважував Верховний Суд, питання стосовно зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ, було предметом розгляду, зокрема, у зразковій справі № 240/5401/18. За результатами перегляду вказаної справи Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 року погодилася з висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у рішенні від 5 лютого 2019 року, про наявність підстав для задоволення позову та про те, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Зазначені висновки стосовно відсутності підстав для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії позивача при здійсненні її перерахунку також узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24 серпня 2018 року у справі № 686/12623/17, від 27 лютого 2020 року у справі №522/22925/16-а, від 9 квітня 2020 року у справі №640/19928/18, від 23 червня 2021 року у справі №140/392/19, від 8 листопада 2022 року у справі № 2040/5923/18, від 14 листопада 2022 року у справі №380/22040/21, від 28 листопада 2022 року у справі №340/5306/21, від 2 березня 2023 року справах №300/5520/21 та №300/5477/21, від 16 березня 2023 року у справі № 580/8568/21.
Крім того, аналогічні правовідносини були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 200/7786/19-а, в якій було висловлено позицію, що на час виникнення спірних правовідносин стаття 13 Закону № 2262-ХІІ була чинною у редакції Закону № 3591-IV, яка не передбачала доплати особам, що брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1. Проте застосування органом пенсійного фонду при перерахунку пенсії позивача положень статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3591-IV є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій. До того ж статтею 58 Конституції України закріплено принцип незворотності нормативно-правових актів у часі.
Отже, відсутні підстави при перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ, для застосування механізму нового обчислення пенсії новими за нормами частини першої статті 13 цього Закону. При перерахунку пенсії для осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, з огляду на положення статті 16 (подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу є обов`язком держави) у сукупності з положеннями частини п`ятою статті 17 (Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей) Конституції України, як виняток із загального правила, за чинного законодавчого регулювання застосовується тлумачення закону на користь особи (незастосування закону, який звужує права особи) у формі застосування попередньої редакції статті 13 Закону №2262-ХІІ (до внесення змін згідно із Законом №3591-IV) змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.
Аналогічного висновку, керуючись позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 200/7786/19-а, дійшов Верховний Суд у постанові від 19 грудня 2023 року у справі №140/500/21.
Крім того, Верховним Судом в ухвалі від 03 листопада 2021 року у справі №200/7786/19-а зазначено про те, що забезпечення державою соціального захисту військовослужбовців, які під час проходження військової служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції є пріоритетним та має безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, не можуть бути скасовані чи звужені.
З урахуванням вказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача в цій частині.
Щодо доводів апелянта в межах питання максимального розміру пенсії і постанови №1, колегія суддів зазначає наступне.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у справі №600/1178/25-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року скасовано. Прийнято нову постанову. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо застосування з 01.01.2025 понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану" при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії; Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2025 без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану", з урахуванням раніше проведених виплат.
Згідно з ч.1, 3 ст.1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09 квітня 1992 року (Закон №2262-ХІІ) законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Статтею 46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" від 19 листопада 2024 року №4059-IX установлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.46 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану" від 03 січня 2025 року № 1 (Постанова №1), яка набрала чинності 03 січня 2025 року та застосовується з 1 січня 2025 року.
Пунктом 1 Постанови №1 встановлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379/95-ВР "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Для осіб, пенсії яким призначено (перераховано) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, та які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 2 Постанови №1 встановлено, що у період воєнного стану у 2025 році коефіцієнти, визначені пунктом 1 цієї постанови, не застосовуються до пенсій (пенсійних виплат) осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб.
Таким чином, положеннями Постанови №1 запроваджено тимчасове (на 2025 рік) застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) певної категорії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, коефіцієнтів зменшення пенсії, тобто вказаними положеннями законодавства фактично встановлено інше (додаткове) регулювання відносин, відмінне від того, що встановлено Законами України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що в свою чергу суперечить приписам статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ, який є спеціальним у законодавчому регулюванні відносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб.
Крім того, застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) певної категорії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, коефіцієнтів зменшення пенсії згідно з пунктом 1 Постанови № 1 призводить до обмеження конституційного права такої категорії осіб на належний соціальний захист, що передбачений спеціальним законом.
Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини рішення від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 зазначав, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007). Крім того, виходячи з того, що предмет регулювання Бюджетного кодексу України (далі - Кодекс), так само, як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, що обумовлено положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, Конституційний Суд України в Рішенні від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 дійшов висновку, що Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію або скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України (абзац восьмий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини). Ураховуючи викладене, Конституційний Суд України вкотре наголошує на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.
За сталою практикою касаційного адміністративного суду у правовідносинах стосовно призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №2262-XII норми цього закону підлягають застосуванню з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.
Таким чином, зміна правового регулювання відносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб можлива лише у випадку внесення відповідних змін до Законів України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а інші нормативно-правові акти підлягають застосуванню лише у випадку їх прийняття відповідно до цих законів.
Відтак, виплата позивачу пенсії з 01.01.2025 із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених пунктом 1 Постанови № 1, є протиправною.
В ухвалі від 06.02.2025 у справі № 520/909/25 Верховний Суд звернув увагу на те, що він неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування норм права у спорах, пов`язаних з обмеженням максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII. Зокрема, у постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 у справі № 340/2476/21, від 30.08.2022 у справі № 440/994/20, від 17.03.2023 у справі № 340/3144/21 та інших Верховний Суд дійшов висновку про те, що у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсій відповідно до Закону №2262-XII норми зазначеного закону підлягають застосуванню з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, у зв`язку з чим будь-яке обмеження максимального розміру зазначених пенсій є протиправним.
Також, Верховний Суд в межах справи № 120/1081/25 (постанова від 11.09.2025) дійшов наступного висновку:
"55. Застосування при обчисленні (перерахунку) розміру пенсій громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі та інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII, положень статті 46 Закону № 4059-IX та постанови № 1, якими передбачено виплату таких пенсій, із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, яка перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність (що фактично призводить до обмеження розміру таких пенсій), є протиправним та таким, що обмежує гарантоване право на належний соціальний захист, передбачене статтею 46 Конституції України.".
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 17.09.2025 у справі № 240/1202/25, від 23.09.2025 у справі № 380/5247/25, від 24.09.2025 у справі № 380/2243/25, від 24.09.2025 у справі № 420/5485/25, від 24.09.2025 у справі № 420/3190/25 за позовами осіб (пенсіонерів) до територіального органу Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій щодо обмеження розміру пенсії відповідно до Постанови № 1, починаючи з 01.01.2025.
Тобто, враховуючи зазначені висновки, вбачається протиправність дій відповідача, які полягали в застосуванні коефіцієнтів зменшення, встановлених ст. 46 Закону № 4059-IX та Постановою № 1, до перерахованої в січні 2025 року пенсії позивача.
Крім того, обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) вперше введено в дію Законом України “Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи” від 08.07.2011 року №3668-VI (далі Закон №3668-VI), який набрав законної сили 01.10.2011.
Вказаним Законом №3668-VI внесено зміни до Закону №2262-XII, на підставі Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 24.12.2015 року №911-VIII, а саме ч.7 ст.43 викладено в редакції: “Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність” та доповнено реченням такого змісту “Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень”.
Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення ч.7 ст.43, першого речення ч.1 ст.54 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), вищевказане положення ч.7 ст.43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” зі змінами.
За змістом п.2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч.7 ст.43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Згідно з ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абз.6 п.4 Рішення Конституційного Суду України у справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).
Конституційний Суд України у рішенні від 14.12.2000 у справі №1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України вказав, що рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади.
Отже, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі №7-рп/2016 є втрата чинності з 20.12.2016 норм ч.7 ст.43 в Законі України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Викладене виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною ч.7 ст.43 Закону від 09.04.1992 №2262-XII така норма “відсутня” (виключена) у тексті Закону.
Відтак, починаючи з 2017 року, ст.43 Закону №2262-XII не передбачала положення про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Внесені Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 06.12.2016 року №1774-VIII до ч.7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії “у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року” замінено словами і цифрами “по 31 грудня 2017 року”), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17 та від 31.03.2021 у справі №815/3000/17.
Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004).
Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом від 09.04.1992 №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Таким чином, колегія суддів зазначає, що чинної норми, яка б визначала розмір такого максимального обмеження, закон не містить, оскільки положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнані такими, що не відповідають Конституції України, внаслідок чого втратили чинність з дати ухвалення відповідного Рішення Конституційного Суду України.
Закон не уповноважує територіальний орган Пенсійного фонду на власний розсуд визначати підстави, умови та максимальний розмір для обмеження пенсійних виплат, а тому дії Головного управління Пенсійного фонду України є протиправними, оскільки вчинені всупереч приписам частини 2 статті 19 Конституції України.
Таким чином, обмеження відповідачем з 01.01.2025 максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.
Крім того, обмеження максимального розміру пенсії, призначеної згідно з Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною 5 статті 17 Конституції України.
Щодо доводів апелянта в частині обмеження максимальним розміром пенсії з 01.01.2026 на підставі Постанови КМ України №1778, колегія суддів зазначає, що дана обставина не є предметом спору та не стосується обмеження пенсії позивача з 01.01.2025, а тому вказаний довід апелянта не є релевантним до вказаних правовідносин.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог в оскаржуваній частині.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Смілянець Е. С.