Справа № 487/3929/26 
Провадження № 2-о/487/124/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2026 м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Богатої А.І., заявниці ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу № 487/3929/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту перебування на утриманні

ВСТАНОВИВ:

22.05.2026 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт перебування її на утриманні чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Чоловік ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21.01.2026 заявниця звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою щодо переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, проте рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області їй було відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю довідки про сумісне проживання та перебування на утриманні померлого годувальника. Разом з тим заявницею вказано, що вона з чоловіком хоча і зареєстровані за різними адресами, проте з 1996 року і до дня смерті останнього проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того ОСОБА_1 зазначила, що розмір її пенсії є значно меншим від пенсії її померлого чоловіка, а тому дохід останнього мав постійний, систематичний характер у забезпеченні її утримання. Заявниця зауважила, що після смерті чоловіка її матеріальне становище суттєво погіршилося, оскільки вона є інвалідом ІІІ групи, потребує постійного лікування, та, наразі, її дохід недостатній для забезпечення мінімальних умов існування. У зв`язку з чим ОСОБА_1 вважає, що встановлення вказаного вище факту необхідне для реалізації її права на пенсійне забезпечення у зв`язку з втратою годувальника. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2026 головуючим суддею у справі визначено Боброву І.В.
Заводський районний суд м. Миколаєва своєю ухвалою від 26.05.2026 відкрив провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
05.06.2026 року представник заінтересованої особи ГУ ПФУ у Миколаївській області надала до суду письмові пояснення щодо нормативно-правового обґрунтування підстав для призначення особі пенсії у зв`язку із вартою годувальника, які просила врахувати при розгляді справи по суті.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала, просила про їх задоволення.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. У письмових поясненнях просила провести розгляд справи за її відсутності.
Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд доходить до такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.1978 року, що підтверджується копією свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 28.10.1978.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 12.01.2026 серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Із пояснень ОСОБА_1 вбачається, що вона та її чоловік ОСОБА_2 , хоча і були зареєстровані за різними адресами, проте з 1996 року фактично проживали в спільній квартирі АДРЕСА_2 . Зазначені обставини підтверджуються копією довідки, виданої головою правління ОСББ «Галс» від 10.02.2026 та показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Згідно з копією довідки до акту огляду МСЕК серії МСЕ-10 № 068672 від 20.08.2010 ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи.
Відповідно до копії довідки про доходи № 2311 1714 1933 5322 від 19.05.2026 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Миколаєва в Миколаївській області і отримує пенсію за віком, та у період з січня 2026 року по травень 2026 року розмір отриманої пенсії склав 21825,22 грн.
У той час як згідно з довідкою, виданою АТ КБ «ПриватБанк» від 19.05.2026, вбачається, що ОСОБА_2 отримав пенсію за період з січня 2025 року по грудень 2025 року у загальному розмірі 158794,56 грн.
Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області № 948030154030 від 28.01.2026 ОСОБА_1 було відмовлено в переведені на пенсію в разі втрати годувальника згідно із заявою від 21.01.2026 № 1410, у зв`язку із відсутністю довідки про сумісне проживання та перебування на утриманні померлого годувальника.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування на утриманні.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.
Статтею 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".
Виключно цим Законом визначаються, зокрема: коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наведено види пенсійних виплат: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.
Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержують яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
У постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_2 отримував пенсію у розмірі 13599,84 грн щомісячно, в той час як заявниця одержувала пенсію у розмірі 4562,12 грн щомісячно, мала інвалідність та потребувала регулярного лікування, на думку суду, факт отримання одним із подружжя більшого розміру доходу (пенсії), ніж інший з подружжя, достатньою мірою підтверджує ті обставини, що постійним і основним джерелом засобів до існування того з подружжя, хто отримує менший дохід, є пенсія іншого з подружжя. При цьому виписками з банківських рахунків заявниці ОСОБА_1 підтверджується факт зарахування коштів від ОСОБА_2 , які в подальшому витрачалися на придбання ліків та побутові потреби.
Отже суд дійшов переконання що ОСОБА_1 , враховуючи розмір пенсії, яку вона отримувала, а також витрати які змушена була нести, як особа з інвалідністю, не могла забезпечити своє утримання самостійно та перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_2 .
Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.
Відповідно до пункту 2.11. Порядку документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
Пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Крім того у частині 1 ст. 29 ЦК України вказано, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. 
Суд звертає увагу, що право на вибір місця проживання закріплено у ст. 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Положення ст. 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона (учасник справи) зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Враховуючи викладене вище, а також значення, яке має встановлення даного юридичного факту для реалізації прав заявниці, оцінюючи докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.ст. 81,89,259,263-265,315-316 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту перебування на утриманні – задовольнити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, місце розташування: м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, ЄДРПОУ 13844159.
Повне судове рішення складено 02.07.2026.

Головуючий суддя І. В. Боброва