Справа №638/26529/25
Провадження № 2/638/4697/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2026 року          м.Харків
Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Агапова Р.О.,
за участю секретаря судового засідання Суслової К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Шевченківського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області про визнання права власності,

встановив:
ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до Ізюмської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області, в якому просить:
- визнати за ОСОБА_1 право власності як на окремий об`єкт нерухомого майна на 1/2 частину житлового будинку загальною площею ( літ. А-1)- 28.5 кв.м, житлова площа 21.7 кв.м., допоміжна площа 6,8 кв. м., який включає такі приміщення: 2-1 площею 11.3 кв. м., 2-2 площею 6.8 кв. м, 2-3 площею 10.4 кв.м. та господарські будівлі : Сарай-Гараж ( літ. Б), Сарай (літ. В), Колодязь ( літ. К), огорожа ( № 2), що розташований АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером 6322887501:01:001:0241;
- припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок та допоміжні будівлі та споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , до якого, згідно технічного паспорта, відносяться житловий будинок садибного типу загальною площею ( літ. А-1)- 52.8 кв.м, житлова площа 37.1 кв.м., допоміжна площа 15.7 кв. м., та господарські будівлі : Сарай-Гараж ( літ. Б), Сарай (літ. В), Літня кухня ( літ. Г), Погріб ( літ.Д), ОСОБА_2 ( літ. К1), огорожа ( № 1-2).

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09.10.2024 року державним нотаріусом третьої Краматорської державної нотаріальної контори Краматорського районного нотаріального округа Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 1737 (спадкова справа № 79/2022), ОСОБА_1 належить частка житлового будинку та допоміжних будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , до якого, згідно технічного паспорта, відносяться житловий будинок садибного типу загальною площею ( літ. А-1)- 52.8 кв.м, житлова площа 37.1 кв.м., допоміжна площа 15.7 кв. м., та господарські будівлі : Сарай-Гараж ( літ. Б), Сарай (літ. В), Літня кухня ( літ. Г), Погріб ( літ.Д), ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 ( літ. К1), огорожа ( № 1-2). 
Друга половина житлового будинку належить відповідачці ОСОБА_5 . 
Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 09.10.2024 року державним нотаріусом Третьої Краматорської державної нотаріальної контори Краматорського районного нотаріального округа Донецької області та зареєстрованого в реєстрі за № 1738 ( спадкова справа № 79/2022), ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 0.1170 га що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 6322887501:01:001:0241, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва на якій і розташована частка житлового будинку та допоміжних будівель та споруд.
Право власності на вищезазначену частину житлового будинку, допоміжних будівель та споруд виникло у спадкодавця, батька позивачки ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 12.04.2989 року засвідченого Студеньківською сільською радою та внесеного в реєстрову книгу за № 39 БТІ Ізюмського району Харківської області. 
На момент дарування будинок, допоміжні споруди та земельна ділянка вже були поділені фактично на двох власників. Будинок мав два виходи, а земельна ділянка розподілена парканом. 
Хто був власником іншої половини невідомо. Другою половиною будинку ніхто ніколи не користувався. 
Згідно довідки № 442 від 17.10.2025 року в БТІ Ізюмського району відсутні данні хто є власником б. АДРЕСА_2 . 
Після прийняття спадщини, позивачка не може розпоряджатися своїм майном що порушує її права як громадянина України.
На підставі наведеного виникла необхідність в виділенні її частки нерухомого майна в одиницю.
Відповідно до висновку експерта, інженера з інвентаризації нерухомого майна від 15.11.2024 року, щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, його можливо поділити в натурі, виділивши позивачці житловий будинок садибного типу Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.12.2025 2 загальною площею ( літ. А-1)- 28.5 кв.м, житлова площа 21.7 кв.м., допоміжна площа 6,8 кв. м., який включає такі приміщення 2-1 площею 11.3 кв. м., 2-2 площею 6.8 кв. м, 2-3 площею 10.4 кв.м. та господарські будівлі : Сарай-Гараж ( літ. Б), Сарай (літ. В), Колодязь ( літ. К), огорожа ( № 2), а іншій стороні відповідно житловий будинок садибного типу загальною площею ( літ. А-1)- 24,3 кв. м., житлова площа – 15,4 кв.м, допоміжна площа- 8,9 кв.м., який включає такі приміщення 1-1 площею 8,9 кв. м., 1-2 площею 15.4 кв.м. , та господарські будівлі Погріб ( літ. Д), Літня кухня ( літ. К1), огорожа ( № 1). Вказані частини є відокремленими, мають окремі виходи і можуть бути виділені в натурі із спільної часткової власності. Відповідачка є власницею іншої 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 20.02.2026 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. 

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 17.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 52,8кв.м., житловою площею 37,1кв.м. та земельної ділянки з кадастровим номером 6322887501:01:001:0241, площею 0,117га.
Згідно довідки Комунального підприємства «Архітектурне бюро та бюро технічної інвентаризації Ізюмського району» від 17.10.2025 №442, надати інформацію стосовно того, кому і на підставі яких право установчих документів зареєстровано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 , неможливо внаслідок збройної військової агресії РФ проти України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
За вимогами статей 51, 175 ЦПК України позивач визначає відповідача у справі. Суд не вправі з власної ініціативи і без клопотання позивача залучати до участі у справі співвідповідача чи замінювати неналежного відповідача.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 р. у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 р. у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 р. у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 р. у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 р. у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 р. у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 р. у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 р. у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).
Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 р. у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 р. у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 р. у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 р. у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 р. у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

В матеріалах справи відсутні відомості щодо співвласника (співвласників спірного будинку), у зв`язку з чим Ізюмська міська військова адміністрація Ізюмського району Харківської області не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Такі висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 р. у справі № 523/9076/16-ц.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 р. в справі № 637/228/17 (провадження № 61-36198св18) зроблено висновок, що сільська рада не є належним відповідачем у справі про визнання заповіту недійсним та/або нікчемним.
Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача.
Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 258, 553, 554, 526, 549, 610-612, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено у встановленому законом порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя          Р.О. Агапов