Справа № 142/192/26
Провадження № 22-ц/801/1074/2026
Категорія: 61
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гринишина А. А.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року	Справа № 142/192/26	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів: Сала Т. Б., Панасюка О. С.,
за участю секретаря судового засідання Кулішко Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» до Піщанської селищної ради Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» на ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області про відмову у відкритті провадження, постановлену 17 березня 2026 року у с-ще Піщанка суддею цього суду Гринишиною А.А., дата складання повного тексту судового рішення невідома,

УСТАНОВИВ:
У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернятко-Південь" (далі ТОВ - "Зернятко-Південь") звернулося до суду з позовом до Піщанської селищної ради Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у якій просить визначити додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у два місяці, який починається з дня набранням рішенням суду законної сили.
В обґрунтування позову посилається на те, що після смерті ОСОБА_1 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 3,6202 га, кадастровий номер 0523282600:02:001:0032, розташована на території Рудницької сільської ради Тульчинського району Вінницької області.
23 травня 2019 року ОСОБА_1 склав заповіт, яким заповів зазначену земельну ділянку ТОВ «Зернятко-Південь».
08 травня 2025 року ТОВ «Зернятко-Південь» звернулося до Піщанської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса від 08 травня 2025 року йому відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, установленого ст. 1270 ЦК України. 
Про смерть ОСОБА_1 ТОВ «Зернятко-Південь» не було повідомлене і дізналося про неї лише у березні 2025 року, після чого отримало свідоцтво про смерть та звернулося до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 
24 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Зернятко-Південь» укладено договір емфітевзису щодо вказаної земельної ділянки строком до 24 травня 2069 року, за яким кошти були сплачені при укладенні договору. ТОВ «Зернятко-Південь» фактично користується земельною ділянкою, використовує її за цільовим призначенням, сплачує податки та підтримує її у належному стані.
05 серпня 2025 року ТОВ «Зернятко-Південь» уже зверталося до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, однак рішенням Піщанського районного суду від 03 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 січня 2026 року рішення суду першої інстанції скасовано, проте у задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності належності відповідача, оскільки позивач не надав доказів відсутності інших спадкоємців. 
Після ухвалення постанови апеляційного суду ТОВ «Зернятко-Південь» отримало довідку Піщанської селищної ради від 02 лютого 2026 року №222, згідно з якою ОСОБА_1 на момент смерті проживав один, а інші особи за адресою його проживання не були зареєстровані та не проживали, що свідчить про відсутність інших спадкоємців. 
З урахуванням викладеного, ТОВ «Зернятко-Південь» вважає, що Піщанська селищна рада є належним відповідачем, а причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки позивач як юридична особа об`єктивно не мав можливості своєчасно дізнатися про смерть ОСОБА_1 
17 березня 2026 року ухвалою Піщанського районного суду Вінницької області відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ТОВ "Зернятко-Південь" до Піщанської селищної ради Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Не погодившись із постановленою ухвалою, ТОВ "Зернятко-Південь" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до Піщанського районного суду для продовження розгляду.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що 22 січня 2026 року Вінницький апеляційний суд у справі №142/567/25 не вирішив спір між сторонами по суті, а дійшов до висновку про відмову в позові ТОВ "Зернятко-Південь" до Піщанської селищної ради Вінницької області виключно з процесуальних питань, через неповне з`ясування і недоведеність позивачем обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, а саме розгляду позову до селищної ради, як належного відповідача. 
Таким чином, зазначена обставина виключає тотожність, оскільки не встановивши належного відповідача у справі, суд не може розглядати справу по суті у зв`ку з тим, що розгляд справи по суті без встановлення належної сторони неможливий. 
На зазначену обставину також звертає увагу Верховний Суд у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 760/18179/23, вказуючи, що відмова в задоволенні позову з підстав неналежного суб`єктного складу, не перешкоджає повторному зверненню до суду із позовом до належних відповідачів. На неможливість вирішення судом питання обґрунтованості позовних вимог по суті без залучення до розгляду справи усіх належних відповідачів звертає увагу Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2024 року у справі № 592/13042/21.
Після отримання рішення Вінницького апеляційного суду ТОВ «Зернятко-Південь» отримано довідку від 02 лютого 2026 року № 222 в Піщанській селищній раді, відповідно до якої ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 , на день його смерті за вказаною адресою інші особи не зареєстровані та не проживали. Таким чином, вказана довідка підтверджує, що інших спадкоємців, які могли автоматично прийняти спадщину, проживаючи на момент смерті з померлим, немає.
З огляду на викладене, ТОВ «Зернятко-Південь» просить задовольнити його апеляційну скаргу.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак, ухвала суду першої інстанції цим вимогам не відповідає, оскільки суд першої інстанції формально віднісся до питання відкриття провадження у справі, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши її законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив із того, що 05 серпня 2025 року ТОВ «Зернятко-Південь» зверталося до суду з позовом до Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 03 листопада 2025 року рішенням Піщанського районного суду у задоволенні позову відмовлено. 22 січня 2026 року постановою Вінницького апеляційного суду рішення суду першої інстанції скасовано, однак у задоволенні позову також відмовлено, оскільки позивач не довів належність відповідача у справі та не надав доказів відсутності інших спадкоємців, які могли прийняти спадщину. 
Таким чином, суд першої інстанції вважав, що наявність судового рішення, яке набрало законної сили та ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, виключає можливість повторного розгляду цього спору судом, оскільки подана позовна заява фактично спрямована на повторний розгляд спору, який уже був предметом судового розгляду і щодо якого ухвалено рішення, що набрало законної сили.
Однак, із такими висновками суду неможливо погодитись з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 286 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.
Згідно з наведеною нормою позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
При визначенні підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.
Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду із заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.
Отже, у даному випадку не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет і позови повністю збігаються за матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Справді, 05 серпня 2025 року ТОВ «Зернятко Південь» зверталося до суду з позовом до Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 
03 листопада 2025 рок рішенням Піщанського районного суду Вінницької області у справі №142/567/25 у задоволенні цього позову було відмовлено через недоведеність позовних вимог.
22 січня 2026 року постановою Вінницького апеляційного суду у справі №142/567/25 апеляційну скаргу ТОВ «Зернятко Південь» задоволено частково, рішення Піщанського районного суду від 03 листопада 2025 року скасовано та відмовлено в задоволенні названого позову. Постановлене судом апеляційної інстанції рішення мотивоване тим, що позивач не надав суду доказів (відповідної довідки ЦНАПу), що підтверджували б відсутність осіб, які проживали на день смерті разом із спадкодавцем, а відтак позивач не довів, що селищна рада є належним відповідачем у цій справі.
З викладеного слідує, що апеляційний суд не вирішив спір між сторонами по суті, а дійшов до висновку про відмову в позові через можливе пред`явлення його до неналежного відповідача.
Ця обставина виключає тотожність, оскільки не встановивши належного відповідача у справі суд не може розглядати справу по суті у зв`язку з тим, що розгляд справи по суті без встановлення належної сторони неможливий.
На зазначену обставину звертає увагу Верховний Суд у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 760/18179/23, вказуючи, що відмова в задоволенні позову з підстав неналежного суб`єктного складу, не перешкоджає повторному зверненню до суду із позовом до належних відповідачів.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
За наведених обставин, нормативно-правового регулювання та висновків Верховного Суду, колегія суддів доходить до висновку, що суд першої інстанції не врахував необхідність забезпечення права особи на доступ до суду та недопустимість обмеження такого права за відсутності беззаперечно встановлених процесуальних підстав, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження на підставі п.2 ч.1 ст.186 ЦПК України.
Згідно з ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ураховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали у справі, тому ця ухвала залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України, з направленням справи до Піщанського районного суду Вінницької області для продовження розгляду.
Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З урахуванням приписів цієї норми підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 382 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зернятко-Південь» задовольнити, ухвалу Піщанського районного суду Вінницької області від 17 березня 2026 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили із дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий         О. В. Ковальчук
Судді:          Т. Б. Сало
О. С. Панасюк