ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58601, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 52-47-40, inbox@cv.arbitr.gov.ua

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року  	Справа № 926/548/26	
За позовом Чернівецької міської ради 

до відповідача Фізичної особи-підприємця Ковалюк Катерини Георгіївни 

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 604 777,35 грн

Суддя Проскурняк О.Г.
Секретар судового засідання Гончар А.Ю.

Представники сторін:
Від позивача – Сьоміна І.В.
Від відповідача – не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Чернівецька міська рада звернулось до Господарського суду Чернівецької області із позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Ковалюк Катерини Георгіївни про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 604 777,35 грн.
Позов обґрунтований тим, що в період з 20 лютого 2019 до 30 жовтня 2025, відповідач був власником нерухомого майна за адресою м. Чернівці, вул. Петера Деманта (Декабристів), 22, яке розміщується на земельній ділянці з кадастровим номером кадастровий номер 7310136600:27:002:0008.
У зв`язку із не оформленням відповідачем права користування земельною ділянкою на правах оренди, потягнуло за собою фактичне безоплатне її використання за період з 09 жовтня 2023 по 30 жовтня 2025.
Так, враховуючи відсутність оплати відповідача за фактичне користування землею, Чернівецька міська рада звернутись з даним позовом до суду щодо стягнення безпідставно збережених коштів за користування без правовстановлюючих документів в період з 09 жовтня 2023 року до 30 жовтня 2025 року земельною ділянкою площею 0,6121га (кадастровий номер 7310136600:27:002:0008) в сумі 604 777,35 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2026 року, судову справу № 926/548/26 передано на розгляд судді Проскурняку О.Г.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 16 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 18 березня 2026 року.
Ухвалою суду від 18 березня 2026 року закрито підготовче провадження у справі № 926/548/26; призначено справу до розгляду по суті на 14 квітня 2026 року.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 14 квітня 2026 року відкладено розгляд справи № 926/548/26 по суті на 13 травня 2026 року.
Судове засідання 13 травня 2026 року не відбулось, у зв`язку із оголошенням сигналу “Повітряна тривога” на території Чернівецької області, про що складено відповідний акт.
Ухвалою суду від 13 травня 2026 року призначено судове засідання з розгляду справи № 926/548/26 по суті на 15 червня 2026 року.
Відповідач явку належного представника в судове засідання 15 червня 2026 року не забезпечив, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання.
Зокрема, ухвалою суду від 14 квітня 2026 року, саме за клопотанням адвоката відповідача, відкладено розгляд справи № 926/548/26 по суті та надано представнику відповідача можливість ознайомитись з матеріалами справи.
При цьому, відповідач своїм процесуальним право на подання відзиву на позов не скористався.
Згідно частини 9 статті 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відтак, з огляду на неявку представника відповідача, який належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, про причини такої неявки не повідомив, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами справи за відсутності представника відповідача.
Представник позивача в судовому засіданні 15 червня 2026 року підтримав позов та просив його задовольнити.
В порядку статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
На виконання вимог статті 223 Господарського процесуального кодексу України, складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України, вступну та резолютивну частину рішення у даній справі проголошено у судовому засіданні 15 червня 2026 року.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 458796706, право власності на нерухоме майно (будівля, нежитлова будівля мазутопостачання) заг. пл. 202,3 кв.м. за адресою Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Декабристів, буд. 22, у період з 20 лютого 2019 року по 31 жовтня 2025 року, належало Ковалюк Катерині Георгіївні.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № HB-7300433552023, зазначене нерухоме майно розміщене на земельній ділянці площею 0,6121га (кадастровий номер 7310136600:27:002:0008). Вид використання земельної ділянки – для обслуговування будівлі мазутопостачання. Державна реєстрація земельної ділянки проведена 14 серпня 2008 року та перебуває у комунальній власності Чернівецької міської ради.
Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Не оформлення відповідачем права користування земельною ділянкою на правах оренди, потягнуло за собою фактичне безоплатне її використання за період з 09 жовтня 2023 року до 30 жовтня 2025 року. 
Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради направлено лист від 07 квітня 2025 № 24/01-08/3-07/525 на адресу відповідача про встановлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.
На підставі витягів № HB-9978602482025, № HB-7300410612023 з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, працівниками департаменту проведено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування без належних на те правових підстав у період з 09 жовтня 2023 року до 30 жовтня 2025 року земельною ділянкою, на якій розміщене належне відповідачу нерухоме майно.
25 вересня 2025 року на адресу відповідача направлено лист Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради про розрахунок та сплату безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою.
При цьому, відповідач не відреагував на вказані вище листи Департаменту, кошти не сплатив, у зв`язку із чим Чернівецька міська рада звернулася з цим позовом до Господарського суду Чернівецької області
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
За змістом глави 15 Земельного кодексу України, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди.
Згідно статей 125, 126 Земельного кодексу України, право власності земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяжень”.
Частиною 4 статті 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Статтею 1214 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.
Відповідно до положень статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України, до особи, яка набула право власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування (Постанова Великої Палати Верховного Суд у від 04 грудня 2018 року у справі № 910/18560/16).
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, що знайшли своє відображення у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Отже, фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав сплатити власнику за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Не сплачуючи орендну плату за земельну ділянку, власник нерухомості фактично зберігає кошти та збільшує свій дохід за рахунок власника земельної ділянки, який втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Вина власника нерухомості у несплаті орендної плати не має значення, сам факт несплати коштів за користування земельною ділянкою у встановленому законодавчими актами розмірі, свідчить про втрату власником земельної ділянки певної суми коштів.
Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Такими чином, орендна плата сплачується за певну визначену конкретну земельну ділянку.
За змістом частин 1, 3, 4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
З приписів наведеної вище норми вбачається, що земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру та реєстрації її в Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка площею 0,6121 га. (кадастровий номер 7310136600:27:002:0008) сформована як об`єкт цивільних прав 14 серпня 2008 року, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7300433552023. 
Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування без належних на те правових підстав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат.
Частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень частини 1 статті 4 Закону України “Про судовий збір”, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 2.1. частини 2 статті 4 вказаного Закону унормовано, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставку судового збору встановлено у такому розмірі: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Станом на 1 січня 2026 року статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 328,00 грн. 
Відтак, розмір судового збору, що підлягає оплаті за подання позовної заяви майнового характеру про стягнення 604 777,35 грн становить 9 071,66 грн. 
В той же час, згідно частини 3 статті 4 Закону України “Про судовий збір”, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Згідно положень пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, сплачений судовий збір, з урахуванням зниженого коефіцієнту, у розмірі 7 257,33 грн. слід покласти на відповідача.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 13, 73 – 79, 86, 123, 129, 194, 219, 222 - 240 Господарського процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.
2. Стягнути з Фізичної особи – підприємця Ковалюк Катерини Георгіївни (59433, Чернівецька область, Чернівецькій район, с. Вікно, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, площа Центральна, буд 1, код ЄДРПОУ 36068147) 604 777,35 грн. безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати за землю на розрахунковий рахунок: Чернівецьке ГУК/м.Чернівецька ТГ/24062200, код ЄДРПОУ 37836095, р/р UA618999980314010611000024405, Казначейство України (ЕАП), код платежу 24062200.
3. Стягнути з Фізичної особи – підприємця Ковалюк Катерини Георгіївни (59433, Чернівецька область, Чернівецькій район, с. Вікно, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, площа Центральна, буд 1, код ЄДРПОУ 36068147) 7 257,33 грн. сплаченого судового збору на розрахунковий рахунок: Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, рахунок UA708201720344220102000042806, ДКСУ м. Києва, код 04062216.

Повний текст рішення складено та підписано (з урахуванням відпустки головуючого судді 26 червня 2026 року) – 29 червня 2026 року

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя О.Г. Проскурняк