Справа №303/3918/26
Провадження № 3/303/896/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2026 року    місто Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Задорожко Д.А., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, одруженого, РНОКПП невідомий, місце проживання: АДРЕСА_1 , 

за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:  

25 квітня 2026 року, приблизно о 16-й годині, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , порушуючи громадський порядок та спокій громадянин, навмисно з балкону двічі облив з відра водою ОСОБА_2 та її доньку, ОСОБА_3 , які перебували в дворі загального користування.
В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав та пояснив, що 25.04.2026, в післяобідній час, приблизно о 16-й годині, він разом з дружиною та сином повернулися до місця свого проживання та він виявив у квартирі задимлення, після чого вийшов на балкон та виявив, що на подвір`ї, яке впритул межує з тиловою частиною багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 разом із своєю донькою, ОСОБА_3 , двома онуками на відстані приблизно 3-4 м проводить спалення сміття (гілок, трави тощо), яке залишилось після прибирання їх подвір`я. Він звернувся до ОСОБА_2 з вимогою негайно припинити її дії, оскільки це створює задимлення помешкань багатоквартирного будинку. На його зауваження ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 відреагували агресивно, заявивши про те, що вказана територія є їх приватною власністю і вони можуть робити на ній все, що їм заманеться, при цьому категорично відмовились припиняти свої дії, демонстративно підкидуючи у вогонь чергові порції сміття. Він попередив вказаних осіб, що їхні дії підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, однак на його зауваження вони не реагували та продовжували вчиняти протиправні дії, чим створювали умови до можливого розповсюдження вогню та виникнення загрози для нього, членів його сім`ї, помешкання та іншим мешканцям багатоквартирного будинку.
Після цього він зайшов до квартири і через деякий час повернувся на балкон з пластиковим відром, яке наполовину наповнив водою у ванній кімнаті з-під крану. Він попередив вказаних осіб, що збирається загасити вогонь і сказав їм, щоб вони відійшли від вогнища, на що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почали кричати на нього, нецензурно ображаючи при цьому. Він вилив вказану воду на вогонь, однак загасити його не зміг, після чого набрав ще пів відра води та повернувся на балкон. Повторно сказав відійти вказаним особам від вогню, на що ОСОБА_3 почала бігати подвір`ям та закривати собою розведений вогонь. Обравши влучний момент, щоб нікого не залити водою, він вилив воду на вогонь і трохи води (близько 200 мл) попало на ОСОБА_3 . Після цієї спроби він помітив, що вогонь був повністю погашений, після чого відклав пусте відро в бік та деякий час продовжив спілкування з вищевказаними особами, після чого припинив всі розмови з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Вважав, що своїми діями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 створювали реальну небезпеку для його життя та здоров`я, а також життя та здоров`я членів його сім`ї, а також для інших мешканців багатоповерхового будинку, у зв`язку з чим реально існував екологічний та протипожежний ризик, а його дії вчинені в стані крайньої необхідності
У зв`язку з викладеним, просив провадження у справі закрити.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї провини, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУПаП, знайшла своє повне підтвердження з досліджених судом доказів, а саме:
-пояснень потерпілої ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що 25.04.2026 вона була вдома за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю донькою, ОСОБА_3 та внуками, які розпалили вогонь на мангалі на території двору загального користування. Приблизно о 16-й годині ОСОБА_1 , який знаходився на балконі своєї квартири почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою та висловлювати претензії з приводу розпаленого вогнища та задимлення. Через деякий час він з відра вилив на неї воду та пішов знову набирати воду, після чого, повернувшись, знову вилив воду, яка попала на її доньку, ОСОБА_3 . Вказаний конфлікт тривав приблизно 20 хвилин;
-пояснень потерпілої ОСОБА_3 , яка пояснила суду, що 25.04.2026 вона була вдома за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїми дітьми та матір`ю, ОСОБА_2 . Ними на мангалі розміром 47х23 см на території двору загального користування було розпалено невеликий вогонь. Приблизно о 16-й годині ОСОБА_1 , який знаходився на балконі своєї квартири почав висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою та висловлювати претензії з приводу розпаленого вогнища та задимлення. Через деякий час вона відійшла, після чого повернулася в двір, а її мати повідомила, що ОСОБА_1 облив її невідомою речовиною. Потім ОСОБА_1 пішов знову набирати невідому речовину, після чого, повернувшись, знову вилив вказану речовину не неї;
-рапорту про подію від 29.04.2026;
-переглянутим відеозаписом події, зробленим ОСОБА_1 , під час конфлікту який мав місце 25.04.2026. Зокрема, вказаним записом підтверджено перебування ОСОБА_1 на балконі квартири, а осіб, за зовнішніми ознаками схожими на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на території подвір`я, а також суперечки вказаних осіб між собою;
-протоколу про адміністративне правопорушення, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Одночасно з цим, враховуючи встановлення судом часу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення приблизно о 16-й годині 25.04.2026, а не о 15-й годині, як зазначено в протоколі, суд вважає необхідним зазначити час вчинення правопорушення, встановлений судом з безпосередньо досліджених доказів. Крім того, під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження виливання ОСОБА_1 на потерпілих саме брудної води, в зв`язку з чим суд вважає необхідним виключити посилання на цю обставину в протоколі. 
Суд зазначає, що статтею 173 КУпАП передбачене настання адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Судом встановлено, що  ОСОБА_1 , перебуваючи на балконі квартири за місцем мешкання, двічі з невеликим проміжком часу, вилив набрану ним воду спочатку на ОСОБА_2 , а потім на ОСОБА_3 , які в цей час перебували в дворі загального користування належного їм помешкання, при цьому ОСОБА_1 висловлювався нецензурною лайкою в адресу потерпілих, що порушило громадський порядок і спокій громадян та, на переконання суду, свідчить про вчинення останнім дій, які охоплюються диспозицією коментованої статті, тобто, дрібного хуліганства. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 , за незначним виключенням, фактично не заперечував вчинення дій, які ставляться йому в провину, однак посилався на те, що діяв в стані крайньої необхідності, з метою запобігти поширенню вогню. 
Оцінюючи вказані доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне. 
Відповідно до положень статті 17 КУпАП, особа, яка діяла в стані крайньої необхідності не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі статтею 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише за наявності наступних обставин (ознак): небезпеку не може бути усунуто іншим шляхом, окрім як заподіянням шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена. 
Суд наголошує, що питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від фактичних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинно бути покладено як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
З досліджених судом доказів не встановлено дій ОСОБА_1 в умовах крайньої необхідності з огляду на нижчевикладене.
Судом встановлено, що після виявлення задимлення у своїй квартирі та подальшого розпалення вогнища на мангалі території на загального користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 не вжив належних заходів для виклику відповідних служб, зокрема, органів ДСНС, поліції тощо. Крім того, з урахуванням встановлених обставин, зокрема, розпалення вогню на мангалі, відсутності його поширення на іншу територію, загасання вогню через вплив незначної кількості води, тривалості конфліктної ситуації, суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_1 про рятування свого життя та здоров`я, життя і здоров`я членів своєї сім`ї, а також майна та, як наслідок, наявності стану крайньої необхідності через позбавлення можливості діяти в інший спосіб.
Додатково суд враховує, що іншими особами, крім ОСОБА_1 , не висловлювалися претензії щодо розпаленого вогнища потерпілими, що свідчить про індивідуальність конфлікту між сторонами у справі. 
З огляду на викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 доведена в повному обсязі, досліджені докази є належними, послідовними та взаємопов`язаними, а позицію захисту суд розцінює як намір правопорушника уникнути адміністративної відповідальності.
Пояснення свідків ОСОБА_4 (дружини ОСОБА_1 ) та ОСОБА_5 (сина ОСОБА_1 ) не спростовують встановлені судом обставин, оскільки свідок ОСОБА_4 підтвердила виливання ОСОБА_1 двічі води з відра в напрямку мангала на сусідньому подвір`ї, а свідок ОСОБА_5 повідомив, що йому невідомо про обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, оскільки він перебував в одній із кімнат квартири. 
При визначенні виду та міри адміністративного стягнення, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, та керуючись ст. 23 КУпАП, вважаю за необхідне застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Крім того, відповідно до п.5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 40-1 КУпАП, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 23,33,40-1,173,283,294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
П О С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 7 (семи) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 119 (сто дев`ятнадцять) гривень. 
Оплату адміністративного штрафу провести на такі реквізити: отримувач коштів: Отримувач коштів: ГУК у Зак.обл/Мукачiвська ТГ / 21081100, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37975895, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA798999980313050106000007383, код класифікації доходів бюджету: 21081100.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу в 15-денний термін з дня повідомлення про винесення вказаної постанови, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн. 
Судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету - 22030106, пункт 5.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Термін звернення постанови до виконання три місяці з дня винесення. 

Суддя Мукачівського міськрайонного суду
Закарпатської області      Задорожко Д.А.