ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/2429/26	

за позовом Перещепинської міської Ради, м. Перещепино, Самарівський район, Дніпропетровська область  
до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро, м. Дніпро 
про визнання договору укладеним та стягнення заборгованості в розмірі 167 976, 08 грн. 

Суддя Ліпинський О.В.

Представники: справу розглянуто без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:
Перещепинська міська рада (надалі - Позивач) звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (надалі - Відповідач) в якому просить суд:
- визнати укладеним з 01.02.2025 між Перещепинською міською радою та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Дніпра, Договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію у редакції, запропонованій Позивачем;
- стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 167 976,08 грн.
Ухвалою суду від 06.05.2026 року відкрито провадження у справі №904/2429/26, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України.
Відповідач у відзиві на позов проти задоволення заявлених вимог заперечував, посилаючись на те, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів направлення Відповідачу проекту договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та факту відмови від його укладення.
Заперечуючи проти стягнення суми заборгованості, Відповідач зазначив, що Акти енергопослуг за спірний період, були направлені наприкінці бюджетного року, що зробило їх оплату технічно неможливою.
Позивач у відповіді на відзив наполягав на задоволенні позовних вимог. 
Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення ухвалено без його проголошення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, - 

ВСТАНОВИВ:
16.10.2025 року між Позивачем (Стороною1), Військовою частиною НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та Відповідачем (Стороною 3) укладено Договір №7-В-599 тимчасового безоплатного користування нерухомим майном, що знаходиться в комунальній власності Перещепинської міської територіальної громади (надалі - Договір). 
Згідно п. 1.1. Договору, Сторона 1 надає Стороні 2 можливість на безоплатне тимчасове користування частиною приміщень будівлі, площею 195.2 кв.м. за адресою: Самарівський р-н.. Дніпропетровська обл., згідно листа-Заяви від військової частини до начальника КЕВ м. Дніпро.
Відповідно до п. 1.2. Договору Сторона 1 надає Стороні 2 можливість скористатись своїм майном для розміщення особового складу.
Сторона 2 вступає у тимчасове використання Майна у термін, указаний у Договорі та акті передачі Майна (п. 1.3. Договору).
Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що користування майном здійснюється на безоплатній основі.
Згідно п. 2.2. Договору Сторона 1 зобов`язана укласти зі Стороною 3 окремі договори відшкодування за комунальні послуги: з електроенергії, водопостачанню та водовідведенню, вивозу сміття, опаленню (у разі наявності), які були отримані Стороною 2 за час дії цього Договору.
Відповідно до п. 2.3. Договору розрахунки за отримані комунальні послуги Сторони 2 за цим Договором здійснюються Стороною 3, але виключно за погодженням із командиром військової частини за підписом та печаткою.
Підставою для оплати Стороною 3 за Сторону 2 комунальних послуг є надані акти виконаних робіт, які оформлені Стороною 1. Сторона 3 не відповідає за зобов`язаннями Сторони 2 крім тих зобов`язань, що визначені у цьому Договорі (п. 2.4., 2.5. Договору). 
Згідно п 7.1. Договору Сторона 3 має право: вимагати від Сторони 1 та Сторони 2 надання необхідних документів ( у т.ч. показники електро- и водолічильників), інформації з метою виконання умов цього Договору. У разі не надання таких документів Сторона 3 звільняється від взятих зобов`язань за цим договором.
Пунктом 7.4. Договору сторони передбачили обов`язок Сторони 3 здійснювати розрахунки зі Стороною 1 по відшкодуванню комунальних послуг, що спожиті Стороною 2 у процесі виконання цього Договору.
Згідно п. 9.1. Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та укладається до завершення воєнного стану та протягом 60 днів після його скасування або до дати повернення нерухомого майна Стороною 2 Стороні 1. Керуючись ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України та ст. 180 Господарського кодексу України Сторони дійшли згоди, що умови цього договору поширюються на правовідносини, які виникли між Сторонами з моменту фактичної передачі нерухомого майна Стороні 2, а саме з 01.02.2025.
Як убачається з матеріалів справи, згідно договору № 7-В-599 в період з 01.02.2025 року по 22.12.2025 року, Позивач (Сторона-1) передав, а ВЧ НОМЕР_1 (Сторона-2) прийняла енергопослуги в загальному обсязі 15 886 кВт*год, що зокрема, підтверджується підписаними між ними актами приймання-передачі (а.с. 12-17).
На підставі наведених вище актів, Позивач склав, підписав та передав Відповідачу (Стороні-3) Акти приймання-передачі на загальну суму 167 976,08 грн., в тому числі №1 від 17.10.2025р. на суму 27672,97 грн.; №2 від 17.10.2025р. на суму 27812,62 грн.; №3 від 17.10.2025р. на суму 15861,57 грн.; №4 від 17.10.2025р. на суму 2753,33 грн.; №5 від 17.10.2025р. на суму 1905,38 грн.; №6 від 17.10.2025р. на суму 1138,24 грн.; №7 від 17.10.2025р. на суму 1258,78 грн.; №8 від 17.10.2025р. на суму 2362,49 грн.; №9 від 17.10.2025р. на суму 2244,28 грн.; №10 від 06.11.2025р. на суму 28 311,19 грн.; №11 від 05.12.2025р. на суму 34497,20 грн.; №12 від 22.12.2025р. на суму 22 159,03 грн.
Відповідач зазначені акти не підписав, оплату послуг не здійснив, доказів суду не надано.
З урахуванням наведених вище обставин, Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати укладеним з 01.02.2025 року між сторонами договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, а також стягнути з Відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 167 976,08 грн.
Здійснивши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.
Укладений між Позивачем (Сторона-1) ВЧ НОМЕР_1 (Сторона-2) та Відповідачем (Сторона-3) Договір тимчасового безоплатного користування нерухомим майно, за своєю правовою природою є договором позички.
Відповідно до приписів ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов`язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними. До договору позички застосовуються положення глави 58 цього Кодексу.
В силу вимог ст. 833 ЦК України користувач несе звичайні витрати щодо підтримання належного стану речі, переданої йому в користування.
Як вище встановлено судом, умовами розділу 2 Договору сторони передбачили, що витрати на утримання майна, яке передано Позивачем у безоплатне користуванню ВЧ НОМЕР_1 , несе Відповідач (Сторона-3), який зобов`язаний здійснювати розрахунки за отримані комунальні послуги Стороною-2 на підставі актів виконаних робіт та за погодженням із командиром ВЧ, за підписом та печаткою останнього.
Тобто, за умовами укладеного Договору Відповідач взяв на себе зобов`язання здійснювати відшкодування фактично спожитих Користувачем комунальних послуг.
Докази в підтвердження факту споживання Користувачем комунальних послуг, складені за підписом командира ВЧ та скріплені її печаткою, були надані Відповідачу для здійснення оплати підтверджених обсягів послуг, але Відповідач їх оплату не здійснив, пославшись на відсутність укладеного договору про відшкодування таких витрат. 
Враховуючи висновки Великої Палата Верховного Суду у справі №712/8916/17, відповідно до яких факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення від оплати цих послуг, наведені Відповідачем заперечення не заслуговують на увагу.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовами укладеного Договору сторони не визначили строки відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, а отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідно до яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідна вимога про сплату заборгованості, була висунута Позивачем в претензії від 23.03.2026 року, факт одержання якої підтверджено Відповідачем у відзиві на позов, а отже, строк для оплати спірної суми боргу, є таким, що настав.
З огляду на викладене, за умов підтвердження факту споживання комунальних послуг Користувачем, відсутності доказів їх оплати чи контррозрахунку стягуваних сум, позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача заборгованість у розмірі 167 976,08 грн. підлягають задоволенню.
Щодо вимог Позивача про визнання укладеним Договору про відшкодування витрат, суд зазначає наступне.
Згідно положень ст. 649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.
Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.
Таким чином, необхідною умовою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідної вказівки закону на обов`язковість укладення певного договору, або домовленість сторін про це.
Як вище встановлено судом, сторони Договору тимчасового безоплатного користування (основний договір) передбачили необхідність укладення між Позивачем та Відповідачем Договору на відшкодування комунальних послуг. Водночас, зазначеним основним Договором сторони визначили всі необхідні умови для здійснення відшкодування відповідних витрат і без укладення будь-яких додаткових договорів, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вимога про визнання укладеним договору про відшкодування витрат, не спрямована на захист прав Позивача, які в повному обсязі захищені умовами основного Договору.
На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з Відповідача заборгованості в розмірі 167 976, 08 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.
На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 77-79, 86, 123, 126, 129, 233, 236-241, 247, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро (49005, м. Дніпро, вул. Феодосіївська, будинок 13, код ЄДРПОУ 08004581) на користь Перещепинської міської Ради (51220, Дніпропетровська область, Самарівський район, місто Перещепине, вул. Шевченка, будинок 43, код ЄДРПОУ 04338463) 167 976,08 грн. заборгованість за спожиту електричну енергію, 2 662,40 грн. витрат зі сплати судового збору. 

В решті позову відмовити. 

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ліпинський