ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 травня 2026 року
м. Київ

справа № 344/19303/24
провадження № 61-1216св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Державна казначейська служба України, управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, Івано-Франківська обласна прокуратура,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги керівника Івано-Франківської обласної прокуратури та ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 липня 2025 року у складі судді Бабій О. М. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року у складі колегії суддів: Томин О. О.,Бойчука І. В., Пнівчук О. В.,
Короткий зміст позовних вимог
1. У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України, управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області, Івано-Франківської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду.
2. Позов обґрунтовано тим, що йому завдано моральну шкоду незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Зокрема, постановою старшого слідчого-криміналіста слідчого відділу Управління СБУ в Івано-Франківській області від 29 березня 2010 року відносно нього було порушено кримінальну справу за № 564 щодо привласнення ним шляхом зловживання своїм службовим становищем грошових коштів ВАТ «Калушхімремонт» на суму 11 600 грн та вчинення зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді заподіяння матеріальних збитків підприємству на суму 70 165,53 грн, тобто за ознаками злочинів, передбачених частиною другою статті 191, частиною другою статті 364 КК України.
3. 30 серпня 2010 року слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ в Івано-Франківській області винесено постанову про пред`явлення йому обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 191, частиною другою статті 364 КК України. Того ж дня йому обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 30 серпня 2010 року заступником прокурора Івано-Франківської області затверджений обвинувальний висновок у вказаній кримінальній справі.
4. Вироком Калуського міськрайонного суду від 25 лютого 2012 року його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 191, частиною другою статті 364 КК України, та призначено покарання - чотири роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 2 роки, штраф 2 000 грн, із застосуванням статей 75, 76 КК України. Стягнуто на користь ВАТ «Калушхімремонт» 81 765,53 грн матеріальної шкоди.
5. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2012 року апеляцію засудженого та прокурора задоволено, вирок суду першої інстанції від 25 травня 2012 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.
6. Вироком Калуського міськрайонного суду 11 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 191, частиною другою статті 364 КК України, та призначено покарання - чотири роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в установах чи організаціях усіх форм власності строком на 2 роки, зі сплатою штрафу 2 000 грн, із застосуванням статей 75, 76 КК України. Стягнуто на користь ВАТ «Калушхімремонт» 81 765,53 грн. матеріальної шкоди. 
7. Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2014 року вказаний вирок суду першої інстанції скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду у зв`язку з тим, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував дійсну вартість кранів на момент їх відчуження.
8. Постановою Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2014 року надавалось судове доручення органу досудового розслідування відповідно до статті 315-1 КПК України, яке не було виконано.
9. Постановою Калуського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2015 року, кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за частиною другою статті 191, частиною другою статті 364 КК України (в ред. 1960 року) повернуто прокурору Івано-Франківської області для організації додаткового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства. Запобіжний захід ОСОБА_1 - підписку про невиїзд, до вступу постанови Калуського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року в законну силу залишено раніше обраний.
10. Як вбачається з листа Калуської міжрайонної прокуратури від 11 грудня 2015 року № 76-478-15 після повернення кримінальної справи відповідно до пункту 12 Перехідних положень КПК України внесено відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадження № 420150900000000060, підслідність якого визначена за Калуським МВ УМВС України в області.
11. У ході досудового розслідування змінено попередню правову кваліфікацію діяння ОСОБА_1 з частини другої статті 364 КК України на частину третю статті 365-2 КК України у зв`язку тим, що особи, які надають публічні послуги, в тому числі, арбітражні керуючі з 01 липня 2011 року перестали бути суб`єктом злочину, передбаченого статтею 364 КК України. За зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги, кримінальна відповідальність передбачена статтею 365-2 КК України.
12. Позивач вказував, що у ході досудового розслідування не встановлено наявності у нього мети отримання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб. Тобто, у його діянні відсутня суб`єктивна сторона злочину, передбаченого частиною третьою статті 365-2 КК України.
13. 28 серпня 2015 року вищевказане кримінальне провадження у частині зловживання арбітражним керуючим ВАТ «Калушхімремонт» ОСОБА_1 повноваженнями з попередньою правовою кваліфікацією за частиною третьою статті 365-2 КК України закрито у зв`язку відсутністю в діянні складу злочину.
14. Постановою старшого слідчого відділу Калуського МВ УМВС в Івано-Франківській області від 26 квітня 2016 року це кримінальне провадження у частині зловживання арбітражним керуючим ВАТ «Калушхімремонт» повноваженнями з попередньою правовою кваліфікацією за частиною першою статті 365-2 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу злочину.
15. Постановою від 14 червня 2018 року Калуською місцевою прокуратурою вказані постанови слідчого від 28 серпня 2015 року та 26 квітня 2016 року скасовано.
16. Постановою старшого слідчого СВ Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 27 грудня 2023 року кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.
17. Відтак, позивач вважав, що має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки його було незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності. Загальною тривалістю незаконного перебування під слідством і судом вважає період з 29 березня 2010 року по 27 грудня 2023 року.
18. Враховуючи викладене, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд стягнути 1 741 200 грн на відшкодування моральної шкоди.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
19. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 липня 2025 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року, позов задоволено частково.
20. Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 074 666,67 грн на відшкодування моральної шкоди.
21. В іншій частині позову відмовлено.
22. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив із того, що позивач перебував під кримінальним переслідуванням 134 місяці та 10 днів, тому на його користь підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 1 074 666,67 грн.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
23. У січні 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшли касаційні скарги керівника Івано-Франківської обласної прокуратури та ОСОБА_1 .
24. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 05 лютого 2026 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
25. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
26. У касаційній скарзі керівник Івано-Франківської обласної прокуратури, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення.
27. Підставою касаційного оскарження керівник Івано-Франківської обласної прокуратури зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 686/2373/15-ц, від 28 січня 2019 року в справі № 686/7576/18, від 12 квітня 2019 року в справі № 686/10651/18, від 22 квітня 2019 року в справі № 236/893/17, від 16 травня 2019 року в справі № 686/20079/18, від 22 травня 2019 року в справі № 686/24243/18-ц, від 31 липня 2019 року в справі № 686/22133/18, від 17 травня 2021 року в справі № 686/24995/19, від 21 жовтня 2020 року в справі № 754/8730/19, від 23 вересня 2021 року в справі № 295/13971/20, від 29 вересня 2021 року в справі № 607/16567/20, від 30 березня 2023 року в справі № 308/12810/21, від 08 жовтня 2024 року в справі № 332/2527/22, від 05 березня 2025 року в справі № 166/789/24 та в справі № 161/170/24, від 09 квітня 2025 року в справі № 757/1549/21-ц, від 16 квітня 2025 року в справі № 296/3311/23, від 21 травня 2025 року в справі № 465/6173/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
28. Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій невірно обрахували період перебування позивача під слідством та судом.
29. Вказує, що у період з 14 червня 2018 року по 27 грудня 2023 року ОСОБА_1 не мав статусу підозрюваного або обвинуваченого у кримінальному провадженні, тому не має права на відшкодування моральної шкоди за вказаний період.
30. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення.
31. Підставою касаційного оскарження  ОСОБА_1 зазначає застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 686/23731/15-ц, від 18 жовтня 2023 року в справі № 705/4489/20, від 25 вересня 2024 року в справі № 761/22531/23, від 08 жовтня 2024 року в справі № 333/2527/22, від 21 жовтня 2024 року в справі № 490/7139/23, від 15 листопада 2024 року в справі № 336/2137/23, від 19 грудня 2024 року в справі № 488/2561/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
32. Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на обставини, якими було обґрунтовано позов і, як наслідок, дійшли помилкового висновку про задоволення позову частково.
33. Зазначає, що встановлення правильного періоду перебування під слідством та судом впливає на правильність визначення мінімального розміру моральної шкоди. Посилається на те, що суди помилково не включили до періоду перебування під слідством та судом проміжок часу з 26 квітня 2016 року по 14 червня 2018 року.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
34. У лютому 2026 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу керівника Івано-Франківської обласної прокуратури від ОСОБА_1 , у якому просив касаційну скаргу прокурора відхилити, його касаційну скаргу - задовольнити.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
35. 29 березня 2010 року слідчим СВУ СБУ в Івано-Франківській області порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених частиною другою статті 191, частиною другою статті 364 КК України (т. 1, а. с. 10-11).
36. 30 серпня 2010 року ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 191, частиною другою статті 364 КК України (т. 1, а. с. 12-13).
37. У ході проведення досудового слідства було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді ліквідатора відкритого акціонерного товариства «Калушхімремонт», будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов`язками, протягом 2004-2007 років шляхом зловживання своїм службовим становищем привласнив грошові кошти ВАТ «Калушхімремонт» в сумі 11 600 грн та вчинив зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді заподіяння матеріальних збитків вказаному підприємству на суму 71 128,53 грн.
38. 24 вересня 2010 року кримінальна справа направлена для розгляду до Калуського міськрайонного суду.
39. Вироком Калуського міськрайонного суду від 25 травня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним за частиною другою статті 191, частиною другою статті 364 КК України (т. 1, а. с. 19-26).
40. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2012 року вирок Калуського міськрайонного суду від 25 травня 2012 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд (т. 1, а. с. 27-30).
41. Вироком Калуського міськрайонного суду від 11 грудня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним за частиною другою статті 191, частиною другою статті 364 КК України (т. 1, а. с. 31-36).
42. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2014 року вирок Калуського міськрайонного суду від 11 грудня 2013 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд у зв`язку з тим, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував дійсну вартість кранів на момент їх відчуження, тобто на час вчинення злочину (т. 1, а. с. 37-42).
43. Постановою Калуського міськрайонного суду від 22 жовтня 2014 року дано доручення органу досудового слідства з метою перевірки та уточнення необхідних для розгляду кримінальної справи доказів (т. 1, а. с. 43-44). І на виконання такого СВ Управління СБУ в Івано-Франківській області надано лист від 10 грудня 2014 року (т. 1, а. с. 45).
44. 11 лютого 2015 року постановою Калуського міськрайонного суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за частиною другою статті 191, частиною другою статті 364 КК України повернуто прокурору Івано-Франківської області для організації додаткового розслідування (т. 1, а. с. 46-48).
45. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 березня 2015 року постанову Калуського міськрайонного суду від 11 лютого 2015 року залишено без змін (т. 1, а. с. 49-50, 51).
46. 27 квітня 2015 року прокуратурою Івано-Франківської області за матеріалами кримінальної справи № 564 внесено дані у ЄРДР та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 4201509000000060 за фактом зловживання арбітражним керуючим ВАТ «Калушхімремонт» ОСОБА_1 службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки, із попередньою правовою кваліфікацією за частиною другою статті 364 КК України, та у кримінальному провадженні № 4201509000000061 за фактом привласнення шляхом зловживання своїм службовим становищем ОСОБА_1 грошових коштів ВАТ «Калушхімремонт» із попередньою правовою кваліфікацією за частиною другою статті 191 КК України.
47. Того ж дня вказані кримінальні провадження об`єднано в одне під № 4201509000000060 та визначено підслідність за Калуським МВ УМВС України області.
48. У ході досудового розслідування змінено попередню правову кваліфікацію із частини другої статті 364 КК України на частину третю статті 365- 2 КК України у зв`язку із тим, що особи, які надають публічні послуги, у тому числі арбітражні керуючі, з 01 липня 2011 року перестали бути суб`єктом злочину, передбаченого статтею 364 Кримінального кодексу України. За зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги, кримінальна відповідальність передбачена статтею 365-2 КК України (т. 1, а. с. 52).
49. Відповідно до частини першої статті 5 КК України відповідальність, що скасовує злочинне діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, тому змінено попередню правову кваліфікацію діяння ОСОБА_1 з частини другої статті 191 КК України на частину першу статті 365-2 КК України у зв`язку з тим, що санкція частини першої статті 365-2 КК України пом`якшує кримінальну відповідальність.
50. 28 серпня 2015 року слідчим Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за частиною третьою статті 365-2 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, а саме відсутня суб`єктивна сторона злочину (т. 1, а. с. 53-54).
51. 26 квітня 2016 року слідчим Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області прийнято постанову про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за частиною першою статті 365-2 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, а саме відсутня суб`єктивна сторона злочину (т. 1, а. с. 55-56).
52. 14 червня 2018 року Калуською місцевою прокуратурою постанови від 28 серпня 2015 року та від 26 квітня 2016 року скасовано (т. 1, а. с. 57).
53. Постановою СВ Калуського РВ поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 27 грудня 2023 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (т. 1, а. с. 58-61). Зазначено, що у ході проведення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні проведено слідчі дії, а саме:
на підставі ухвали слідчого судді Калуського міськрайонного суду призначено позапланову документальну ревізію з окремих питань фінансово-господарської діяльності ВАТ «Калушхімремонт»;
призначено товарознавчу експертизу;
допитано як свідка ОСОБА_1 .
54. 27 липня 2018 року слідчим призначено товарознавчу експертизу вартості гусеничних кранів, виконання якої доручено Львівському НДІСЕ. Однак у зв`язку з великою завантаженістю експертів постанова залишена без виконання.
55. 17 вересня 2018 року слідчим призначено судово-товарознавчу експертизу визначення фактичної вартості гусеничних кранів, виконання якої доручено Київському НДІСЕ.
56. Згідно висновку експерта від 16 квітня 2020 року визначити ринкову вартість гусеничних кранів не виявилось за можливе, оскільки у матеріалах справи відсутні документальні підтвердження фактичного технічного стану об`єктів оцінки та можливості їх використання за цільовим призначенням, а саме: результати їх освідчення особами уповноваженого органу та акти технічного стану станом на 2005 рік-2006 роки, які на даний час отримати неможливо.
57. 09 квітня 2019 року слідчим призначено перевірку щодо ведення на ВАТ «Калушхімремонт» у 2004 році касової книги.
58. Управлінням Західного офісу держаудитслужби в Івано-Франківській області відмовлено у проведенні перевірки, оскільки усі надходження та видача готівки підприємства враховуються у касовій книзі, аркуші якої мають бути пронумеровані, прошнуровані та скріплені печаткою підприємства. Однак, в матеріалах провадження містяться тільки окремі аркуші книги, без підпису посадової особи, без зазначення дати, що унеможливлює здійснення перевірки.
59. 25 травня 2020 року слідчим доручено проведення слідчих дій працівникам Сокальського ВІ Червоноградського ВП ГУНП в Львівській області щодо допиту власників приміщення, що в АДРЕСА_1 . Однак дана постанова залишилась без виконання.
60. Слідчим витребувано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна - цегляної прибудови, що в 
АДРЕСА_2 . Згідно отриманої інформації власниками приміщення, що в АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
62. Таким чином, з матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що після повернення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1 на додаткове розслідування та після скасування постанови про закриття, вжито всіх необхідних дієвих заходів, направлених на усунення окресленої судами першої та апеляційної інстанцій неповноти досудового розслідування та вичерпано всі можливості для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень.
63. Відповідно до частини першої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинне діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законної сили.
64. У ході досудового розслідування змінено попередню правову кваліфікацію діяння ОСОБА_1 з частини другої статті 191 Кримінального кодексу України на частину першу статті 365-2 Кримінального кодексу України у зв`язку з тим, що санкція частини першої статті 365-2 КК України пом`якшує кримінальну відповідальність.
65. За таких обставин у діянні арбітражного керуючого ВАТ «Калушхімремонт» ОСОБА_1 відсутня об`єктивна ознака склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365-2 Кримінального кодексу України.
66. Так, згідно із частиною четвертою статті 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 4 частини першої вказаної статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
67. У цьому кримінальному проваджені жодній особі про підозру не повідомлено.
68. Відповідно до частини четвертої статті 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
69. Вказана постанова не скасована на час постановлення рішення.
Позиція Верховного Суду
70. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
71. Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
72. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
73. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
74. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
75. Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь 
і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
76. Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено в статтях 56, 62 Конституції України, у Законі України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та в статтях 1167, 1176 ЦК України.
77. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
78. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
79. У частинах першій та другій статті 1176 ЦК України зазначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових 
і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
80. Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
81. У статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:
постановлення виправдувального вироку суду;
встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;
закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;
закриття справи про адміністративне правопорушення.
82. Перелік підстав, за наявності яких виникає право на відшкодування моральної та майнової шкоди відповідно до вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є вичерпним.
83. Згідно зі статтею 4 вищевказаного Закону відшкодування шкоди 
у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зав`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
84. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
85. Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
86. Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
87. Наведене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що є чинним на час розгляду справи, при цьому, визначений законом розмір відшкодування є тим мінімальним розміром, що гарантований державою.
88. Судами встановлено, що позивач перебував під слідством з 30 серпня 2010 року (постанова про притягнення його як обвинуваченого) і до 26 квітня 2016 року (закриття кримінального провадження), з 14 червня 2018 року (скасування постанов про закриття кримінального провадження) і до 27 грудня 2023 року (остаточне закриття кримінального провадження), тобто в загальному - 134 місяці та 10 дні.
89. При цьому судами вірно враховано, що вперше постановами слідчого Калуського МВ УМВС України в Івано-Франківській області від 28 серпня 2015 було закрито кримінальне провадження в частині обвинувачення за частиною третьою статті 365-2 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, а саме відсутня суб`єктивна сторона злочину (т. 1, а. с. 53-54), від 26 квітня 2016 року - закрито кримінальне провадження в частині обвинувачення за частиною першою статті 365-2 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, а саме відсутня суб`єктивна сторона злочину (т. 1, а. с. 55-56).
90. 14 червня 2018 року Калуською місцевою прокуратурою було скасовано постанови від 28 серпня 2015 року та від 26 квітня 2016 року (т. 1, а. с. 57). Проведено ряд слідчих дій.
91. Отже, після скасування постанов про закриття кримінального провадження від 28 серпня 2015 року та від 26 квітня 2016 року було вжито заходів, направлених на усунення неповноти досудового розслідування щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень.
92. Остаточно постановою СВ Калуського РВ поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 27 грудня 2023 року кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (т. 1, а. с. 58-61).
93. Як вже зазначалось колегією суддів, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (частина третя статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).
94. Оскільки позивач незаконно перебував під слідством та судом 134 місяці та 10 днів, тому мінімальний розмір моральної шкоди, визначений законодавством, становить 1 074 666,67 грн.
95. З урахуванням наведеного, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про те, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
96. Верховний Суд ураховує, що, визначаючи розмір відшкодування, необхідно керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Законодавством України встановлений лише мінімальний розмір для визначення моральної шкоди, а не граничний. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.
97. З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо необхідності збільшення суми на відшкодування моральної шкоди, зокрема, за період з 26 квітня 2016 року по 14 червня 2018 року, оскільки в указаному періоді кримінальне провадження відносно позивача було закрито, слідчі дії не проводились й, відповідно, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.
98. Крім того, зважаючи на те, що законодавством не встановлено чіткого розміру відшкодування моральної шкоди у цій категорії справ, а зазначено тільки мінімальний розмір, з якого необхідно виходити при її визначенні, то вимоги касаційної скарги щодо розміру відшкодування моральної шкоди зводяться до переоцінки судом доказів, що на підставі вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
99. Також відхиляються доводи керівника Івано-Франківської обласної прокуратури про те, що суди неправильно обрахували період перебування позивача під слідством та судом, а саме врахували період з 14 червня 2018 року по 27 грудня 2023 року, оскільки кримінальне провадження остаточно було закрито лише 27 грудня 2023 року.
100. Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
101. Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційних скарг, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
102. Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального процесуального права. 
103. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційні скарги керівника Івано-Франківської обласної прокуратури та ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Іва-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 липня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 17 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

Ю. В. Черняк

В. В. Шипович