РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/638/26
2-а/609/11/2026
02 липня 2026 року Шумський районний суд Тернопільської області
в складі головуючої судді: Катерняк О.М.
за участю секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7372600 від 14.06.2026 року,
учасники не з`явились,
В С Т А Н О В И В:
І. Стислий виклад позиції сторін.
1. 19 червня 2026 року ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом доГоловного управління Національної поліції України в Тернопільській області, в котрому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7372600 від 14.06.2026, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.
2. Позов обґрунтовано тим, що 14 червня 2026 року позивач близько 12 год 30 хв рухався з дотриманням правил дорожнього руху, автомобілем марки FIAT DOBLO, д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Українська в м. Шумськ з м. Кременець в напрямку центральної частини міста. Під`їжджаючи до перетину вулиць Українська та Волинська, він помітив дорожній знак 2.3. «Головна дорога» з табличкою 7.8. «Напрямок головної дороги». Головна дорога фактично змінювала напрямок і проходила по вулиці Волинська в м. Шумськ. Позивач продовжував рухатись прямо та робив з`їзд з головної дороги. В зустрічному напрямку на другорядній дорозі перед перехрестям розміщено дорожній знак 2.1. «Дати дорогу». Наближаючись до перехрестя на зустріч позивачу по другорядній дорозі рухався транспортний засіб, який почав зменшувати швидкість, щоб виконати вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», оскільки водій цього транспортного засобу не міг знати чи позивач буде продовжувати рух по головній дорозі чи буде їхати прямо та робити з`їзд з головної дороги. Якщо б він продовжував рухатись по головній дорозі траєкторії руху транспортних засобів перетиналися б і відповідно до знаків пріоритету водій транспортного засобу, що рухався навпроти позивача мав би зупинитись і надати йому перевагу в русі. Оскільки позивач мав намір рухатись прямо в напрямку центральної частини м. Шумськ траєкторії його транспортного засобу і транспортного засобу, що їхав назустріч не перетиналися і відповідно водієві цього транспортного засобу не було необхідності зупинятись перед перехрестям. Щоб повідомити водія автомобіля, який рухався другорядною дорогою навпроти позивача, про свій напрямок руху (і відповідно щоб цей водій не робив безпричинної зупинки перед перехрестям), позивач включив правий покажчик повороту. 
Після проїзду зазначеного перехрестя, він був зупинений працівниками поліції СПД №2 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області, причиною зупинки, з їх слів, стало те, що позивач ввімкнув правий покажчик повороту при проїзді перехрестя та ввів в оману інших учасників дорожнього руху. Після зупинки його транспортного засобу та пред`явлення всіх необхідних документів, працівником поліції було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №7372600 від 14.06.2026 за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Вважає дану постанову такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки працівника поліції вважає несправедливими, недоведеними, необґрунтованими і такими, що не відповідають дійсності. Вказує, що під час винесення оскаржуваної постанови працівником поліції було порушено порядок розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, без з`ясування всіх обставин справи та з порушенням прав позивача, зокрема, йому не було роз`яснено прав та обов`язків, як особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на залучення адвоката, права на участь у дослідженні доказів та щодо можливості заявляти клопотання. При цьому, належних та допустимих доказів під час розгляду справи поліцейським не досліджувалось, відеозапис з нагрудної камери (про який зазначено в постанові) позивачу не пред`являвся, не надавалось право заявляти будь-яких клопотань щодо законності та допустимості вказаного доказу. Вважає, що інкримінованого йому правопорушення він не вчиняв, оскільки керував транспортним засобом з дотриманням правил дорожнього руху, не порушував правила проїзду перехресть, а тому не погоджується з прийнятим працівником поліції рішенням та просить скасувати оскаржувану постанову. 
3. 30 червня 2026 року через систему «Електронний суд» представником відповідача ГУНП в Тернопільській області Корінь А.В. подано відзив на позов. Не погоджуючись із даним позовом, представник звертає увагу на запис з реєстратора службового автомобіля «70mai» файл під назвою «Video 2026-06-14» (запис з 00:54 сек. ), на якому помітно, як транспортний засіб марки «Fiat» моделі «Doblo», державні номерні знаки НОМЕР_1 , рухається проїжджою частиною, проїжджаючи перехрестя вмикає покажчик повороту «праворуч», не змінюючи руху. Окрім цього, під час перегляду фрагменту відео помітно, що перед наближенням та в момент проїзду перехрестя, жодного транспортного засобу, який, зі слів позивача «рухався назустріч», немає. Лише після того, як позивач проїхав перехрестя (запис на 01:10 сек) на зустріч йому рухається транспортний засіб. Таким чином, документально підтверджено, що позивач, керуючи автомобілем, не змінюючи напрямок руху безпідставно увімкнув правий покажчик повороту, не маючи на те правових підстав. Також, документально підтверджено відсутність будь-якого транспортного засобу, який би рухався на зустріч позивачу перед наближенням до перехрестя, чи в момент проїзду перехрестя. Зазначає, що у відповідності до п. 9.4 ПДР «Подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Таким чином, позивач, без будь-яких на те правових підстав вирішив здійснити тлумачення правил дорожнього руху на власний розсуд, а саме, порушивши п. 9.4 (подавати сигнал покажчиком повороту належить завчасно до початку маневру не менш як за 50-100 м. в населеному пункті) подав сигнал, який є незрозумілим для інших учасників руху, оскільки продовжуючи рухатись прямо, усім учасником дорожнього руху світловим покажчиком продемонстрував свій намір повернути праворуч. 
Крім того, не погоджується із твердженням позивача про те, що йому нібито не роз`яснено його прав та обов`язків, як і не погоджується із твердженням позивача про те, що «Правилами не заборонено подавати сигнал світловими покажчиками в інших випадках, тобто за таких умов: 1) коли не здійснюється маневрування, б) такий сигнал буде зрозумілий іншим учасникам дорожнього руху», вважаючи таке твердження персональним-неофіційним тлумаченням норма права. Адже вказане твердження суперечить офіційним нормам Закону України «Про дорожній рух» та вимогам «Правил дорожнього руху» і на думку відповідача не витримує юридичної критики. З цих підстав, просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність.
4. 01 липня 2026 року на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, у котрій останній зазначає, що вважає твердження відповідача у відзиві такими, що не спростовують фактів, викладених у позовній заяві. Зважаючи на це, просить заявлені ним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Повідомляє, що письмову відповідь на відзив подавати не буде.
ІІ. Інші процесуальні дії у справі.
5. Ухвалою суду від 22 червня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи призначено на 02 липня 2026 року.
6. Сторони в судове засідання не з`явились, клопотали про розгляд справи без їх участі, про що подали письмові заяви.
7. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
8. Зі змісту оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7372600 від 14 червня 2026 року слідує, що 14 червня 2026 року о 12:28:55 в м. Шумськ, по вул. Українська, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FIAT DOBLO д.н.з. НОМЕР_1 , вімкнувши покажчик повороту праворуч здійснив рух прямо, що ввело в оману інших учасників дорожнього руху, чим порушив п. 9.4. ПДР – несвоєчасне подання попереджувальних сигналів. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. 
9. В судовому засіданні було оглянуто диск з відеоматеріалами події, яка мала місце 14 червня 2026 року, наданий відповідачем разом із відзивом на позов. Даний відеозапис відображає рухавтомобіля FIAT DOBLO д.н.з. НОМЕР_1 , процес спілкування позивача з працівниками поліції на нагрудну камеру та процес розгляду справи. 
Так, із переглянутого відеозапису слідує наступне: водій автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Українська увімкнув правий покажчик повороту, проте продовжував рухатись прямо. Після зупинення автомобіля працівниками поліції, позивач ОСОБА_1 намагався пояснити причину своєї дії з приводу ввімкнення правого покажчика повороту, а саме пояснив, що рухаючись по головній дорозі в напрямку м. Шумськ, здійснював з`їзд на другорядну дорогу та подав сигнал правим покажчиком повороту для автомобіля, що рухався в зустрічному напрямку, щоб повідомити, що він не має наміру рухатись далі по головній дорозі, яка повертала наліво, а буде їхати прямо, тобто з`їжджати з головної дороги, і даний автомобіль може не зупинятись на перехресті та продовжувати свій рух. 
Крім того на відео зафіксовано сам рух автомобіля FIAT DOBLO д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема в моменті, коли водій увімкнув правий покажчик повороту, процес розгляду адміністративної справи та складання оскаржуваної постанови.
ІV. Оцінка Суду.
10. Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
11. Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
12. Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
14. У силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
15. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
16. Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
17. Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху.
Відповідно до зазначеного Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимоги цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.
18. Згідно з пунктом 11 частини 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
19. Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
20. Така постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, у тому числі частинами 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП.
21. У свою чергу, пунктами 1.3, 1.9 ПДР установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
22. Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
23. Зі змісту спірної постанови про адміністративне правопорушення слідує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку із порушенням ним вимог п. 9.4. ПДР України, а саме за те, що він увімкнув правий покажчик повороту, проте продовжував рухатись прямо.
24. Відповідно до п. 9.1 а ПДР України, сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою, відноситься до попереджувальних сигналів.
25. При чому, пунктом 9.2 ПДР передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
26. Пунктом ж 9.4 ПДР передбачено, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.
27. Разом із тим, диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, тобто у разі порушення п.9.2 ПДР, чого у даному випадку встановлено не було.
28. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що правопорушення, зафіксоване поліцейським в спірній постанові, а саме: порушення позивачем вимог п. 9.4 ПДР України, при русі прямо увімкнено правий покажчик повороту, не може бути кваліфіковане за ч.2 ст.122 КУпАП.
29. З матеріалів справи судом установлено, що передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення факту увімкнення ним правого покажчика повороту, продовжуючи рухатись при цьому прямо. 
30. Згідно з п.п. 1.10, 9.2.б ПДР під маневруванням (маневром) розуміється, зокрема перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч. Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
31. При цьому, приписами ст.125 КУпАП передбачена відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених ст.ст.121 - 128, ч.1 і 2 ст.129, ст.ст.139 і 140 цього Кодексу та тягнуть за собою попередження.
32. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що відповідачем було неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення позивача за ч.2 ст.122 КУпАП, що потягло за собою протиправне притягнення його до відповідальності за правопорушення, якого він не вчиняв. Суд звертає увагу, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Крім того, судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів, що дії позивача ввели в оману інших учасників дорожнього руху, не зазначено яких саме.
33. Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
34. Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
35. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
36. Відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з вимогами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
37. В силу вимог ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
38. Згідно із п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За встановлених обставин, спірна постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
39. Стаття 132 КАС України передбачає види судових витрат, а саме: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
40. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому, на виконання вимог ст. 139 КАС України, та враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 122, 125, 247, 251, 283, 286 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7372600 від 14.06.2026 року - задовольнити.
2. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7372600 від 14 червня 2026 року, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. 
3. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.
4. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань останнього на користь позивача ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено 02 липня 2026 року
Реквізити сторін:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 .
Відповідач Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, код ЄДРПОУ 40108720, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001.

Суддя:	  	Оксана КАТЕРНЯК