Справа № 369/4748/26
Провадження № 1-кп/369/1610/26 

В И Р О К
іменем України
25.05.26 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючої судді    ОСОБА_1 ,
за участю секретаря     ОСОБА_2 ,
прокурора      ОСОБА_3 ,
обвинуваченого     ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Горлівка Донецької області, маючий середню освіту, офіційно не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
17.12.2025 о 08 годині 00 хвилин, поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області сержант поліції ОСОБА_5 , який працює на посаді відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 27.08.2025 № 258 о/с, спільно з інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , які перебували у форменому одязі із знаками розрізнення, отримали табельну вогнепальну зброю та спеціальні засоби, заступили на добове чергування у складі наряду групи реагування патрульної поліції «Акцент 623» відділу поліції № 3 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.
Під час здійснення чергування на території обслуговування відділу поліції № 1 Бучанського районного управління, 18.12.2025 близько 00 годин 00 хвилин (більш точного часу досудовим не встановлено), наряду групи реагування патрульної поліції «Акцентр 623» на логістичний пристрій надійшло повідомлення про домашнє насильство за адресою: АДРЕСА_3 .
Прибувши за вказаною адресою, працівниками поліції був виявлений громадянин ОСОБА_4 , на якого заявниця, що перебувала на місці події, вказувала як на особу, що вчиняє домашнє насильство.
В цей час працівник поліції ОСОБА_5 реалізуючи надані йому повноваження, передбачені ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та реагуючи на вчинене правопорушення, перебуваючи при виконанні службових обов`язків, перебуваючи у форменному одязі та з табельною зброєю, представившись, підійшовши до останнього, намагався зупинити ОСОБА_4 усними вказівками під час розмови.
В подальшому, ОСОБА_4 , знаходячись поблизу працівника правоохоронного органу – поліцейського ОСОБА_5 , який перебував під час виконання службових обов`язків, з яким ОСОБА_4 вчинив словесний конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_4 , почав поводити себе зухвало, агресивно, демонстрував, явну неповагу до працівника Національної поліції України, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки і моральності.
Під час цього, у ОСОБА_4 , який перебував за адресою: АДРЕСА_3 , виник умисел направлений на протидію виконанню поліцейським його повноважень, здійснюючи свої активні дії, не реагуючи на вимоги про припинення протиправної поведінки, переслідуючи мету спричинення поліцейському ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, умисно, протиправно, наніс один удар правою рукою в ділянку обличчя, заподіявши останньому тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 наявні наступні тілесні ушкодження: два садна лівої скроневої ділянки, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального провадження визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив дане правопорушення, а саме 18.12.2025 умисно заподіяв працівникові правоохоронних органів легкі тілесні ушкодження.
Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних.
Допитавши обвинуваченого, який визнав себе виннуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.
Показання обвинуваченого, є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обвинуваченим обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття. 
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Враховуючи, що згідно зі статтею 12 КК України ч. 2 ст. 345 КК України являється кримінальним правопорушенням, враховуючи особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах ч. 2 ст. 345 КК України.
Запобіжний захід не обирався.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати відсутні.
Доля речових доказів вирішується у відповідності зі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368 - 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4  обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Речові докази: 
- DVD диск з відеозаписами, які міститься в матеріалах провадження – зберігати при матеріалах кримінального провадження. 
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору; інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді; копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1