справа № 361/6201/25
провадження № 1-кп/361/228/25
14.04.2026

ВИРОК
Іменем України
14 квітня 2026 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання – ОСОБА_2 ,
за участю прокурора – ОСОБА_3 ,
захисника – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12025111130000740 по обвинуваченню  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, 

у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2025 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин, більш точного часу під час досудового розслідування встановлено не було, проникнувши через вікно до офісного приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , помітив на столі ключі від автомобіля марки «Lexus», та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «Lexus» моделі «LX 470», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , та перебуває в постійному користуванні ОСОБА_7 , який знаходився на парковці поряд з офісним приміщенням, за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 12 квітня 2025 року, приблизно о 03 годині 05 хвилин, ОСОБА_5 , з метою реалізації свого злочинного умислу, при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та передбачаючи їх негативні наслідки, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи на парковці поряд з офісним приміщенням, за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до вище вказаного автомобіля, за допомогою ключа відчинив його, сів до салону автомобіля, та вставив його у замок замикання, таким чином привів двигун у готовність. Після чого, ОСОБА_5 , на легковому автомобілі марки «Lexus» моделі «LX 470», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , покинув місце вчинення злочину, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд, завдавши своїми діями майнової шкоди у великих розмірах потерпілому ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку експерта ринкова вартість бувшого у використанні транспортного засобу – легкового автомобіля марки «Lexus», моделі «LX 470», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2004 року виготовлення, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 618 560 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що дійсно 12 квітня 2025 року, приблизно о 03 годині 00 хвилин при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, заволодів автомобілем «Lexus LX 470» з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який ОСОБА_6 . У вчиненому щиро розкаявся, прохав суд суворо його не карати. Заявлений потерпілим цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнає частково. 

Належним чином викликаний в судове засідання потерпілий ОСОБА_7 не прибув. Суд не бачить перешкод до проведення судового розгляду кримінального провадження і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілого з огляду на положення ст. 325 КПК України.

На підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення стороною обвинувачення надані та досліджені в судовому засіданні письмові докази, а саме:
- протокол прийняття заяви ОСОБА_7 від 12.04.2025 р., в якій останній повідомляє про незаконне заволодіння транспортним засобом «Lexus» моделі «LX 470 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який перебуває в його постійному користуванні; 
- протокол огляду місця події від 12.04.2025 р., в ході якого було оглянуто ділянку місцевості за адресою: Київська область, Броварський район, с. Мокрець, вул. Нова, 2, де на парковці поряд з офісним приміщенням знаходися легковий автомобіль марки «Lexus» моделі «LX 470», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , яким незаконно заволодів ОСОБА_5 ;
- протокол огляду місця події від 12.04.2025 р., в ході якого було оглянуто ділянку місцевості на узбіччі Броварського проспекту біля 3 електроопори від знаку м. Київ у напрямку м. Київ (Е-95), де виявлено легковий автомобіль марки «Lexus» моделі «LX 470» з реєстраційним номером НОМЕР_2 ;
- протокол огляду транспортного засобу марки «Lexus» моделі «LX 470», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 ;
- протокол перегляду відеозапису від 21.04.2025 р. з нагрудних BODY камер працівників патрульної поліції Деснянського УП ГУ НП в м. Києві, на яких зафіксовано момент вчинення правопорушення 12.04.2025 р.;
- протокол перегляду відеозапису від 21.04.2025 р. з відеокамер, на яких зафіксовано ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_2 .
- протокол огляду предметів від 23.04.2025 р., в ході якого було оглянуто автомобільний підголівник світло бежевого кольору; 
- висновок судової-автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/111-25/23483-АВ від 17.04.2025 р., відповідно до якого ринкова вартість бувшого у використанні транспортного засобу – легкового автомобіля марки «Lexus» моделі «LX 470», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , 2005 року випуску, білого кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_2 , станом на 12.04.2025 р. становила 618 560 (шістсот вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень; 
- висновок судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/111-25/24535-Д від 23.04.2025 р.;
-висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/111-25/24544-БД від 28.07.2025 р.
-висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/111-25/24864-БД від 31.07.2025 р.;
-висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/111-25/23669-БД від 04.08.2025 р.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. 

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. 
Враховуючи викладені обставини, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому обирає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 з 12 квітня 2025 р. підлягає зарахуванню у строк остаточно призначеного покарання з розрахунку один день позбавлення волі за один день попереднього ув`язнення.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 74, 75 КК України та враховує при цьому, що метою покарання цього має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 

Крім цього, потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, прохає стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 майнову шкоду в розмірі 329 310 гривень та моральну шкоду в розмірі 50000 гривень.

При вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України. 

Цивільний позов по цьому кримінальному провадженню було подано до початку розгляду провадження, надійшов до суду разом з обвинувальним актом.

Судом встановлено, що шкода завдана потерпілому ОСОБА_7 заподіяна обвинуваченим ОСОБА_5 , у зв`язку з чим цивільний позов заявлений потерпілим виключно до ОСОБА_5 як до особи, що заподіяла таку шкоду. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав в повному обсязі.

Враховуючи, що визнання цивільного позову обвинуваченими не суперечить вимогам закону (ст. ст. 16, ч. 1 ст. 1166, ст. 1190, ч. 2 ст. 1192 ЦК України), керуючись ч. 4 ст.174 ЦПК України, суд доходить висновку, що цивільний позов щодо відшкодування майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі.

Отже, враховуючи викладене та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_7 майнову шкоду у розмірі 329 310 гривень.

Щодо позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди суд дійшов висновку про часткове задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У абзаці 2 пункту 5 цієї постанови судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, у разі заявлення про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачу, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Моральну шкоду цивільний позивач обґрунтовує тим, що внаслідок дій ОСОБА_5 він отримав душевні та моральні страждання.

Водночас, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди визначеною потерпілим ОСОБА_7 у розмірі 50000 грн., цивільний позивач не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення моральної шкоди у такому розмірі, на підставі яких він цінив свої моральні страждання. Заявлений цивільний позов потерпілого містить лише загальні посилання на наявність підстав, для відшкодування моральної шкоди та посилання на моральні страждання.

За таких обставин, з урахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинуваченого, ступені його вини, інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, відшкодуванню потерпілому ОСОБА_7 належить моральна шкода у розмірі 25 000 гривень, що відповідає приписам статей 23, 1167 Цивільного кодексу України та пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на проведення експертизи.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 394 КПК України, ст.ст. 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років без конфіскації майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк відбування покарання  ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання та зарахувати строк перебування його під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а саме з 12 квітня 2025 року.

Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого  ОСОБА_5 , до набрання вироком чинності, залишити тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Речові докази: 
- 1 змив ДНК з ручки дверей вікна км. № 2, змив РБК з сидіння авто (водійська сторона), змив ДНК з ричагу коробки передач, змив ДНК з руля, змив ДНК з внутрішньої сторони водійських дверей з ручки, змив РБК з бокової частини водійського сидіння, недопалок з РБК, змив РБК з підлокотника, підголівник з водійського сидіння зі слідами РБК, диск CD+R «MyMedia» 700 GB, 80 min, 52х, приєднано до матеріалів кримінального провадження, диск CD+R «MyMedia» 700 GB, 80 min, 52х, після набрання вироком чинності, залишити в матеріалах кримінального провадження №12025111130000740; 
- автомобіль марки «Lexus», моделі «LX 470» д.н.з. НОМЕР_3 , який повернуто потерпілому ОСОБА_7 під зберігальну розписку, після набрання вироком чинності, залишити останньому. 

Стягнути з  ОСОБА_5 на користь Держави процесуальні витрати в сумі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривні 20 копійок, за проведення судово-товарознавчої експертизи. 

Цивільний позов потерпілого  ОСОБА_7 задовільнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 329 310 (триста двадцять дев`ять тисяч триста десять) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження та направити ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Головуючий суддя: ОСОБА_1