Справа № 308/384/26

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2026 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участі представника Закарпатської митниці – Зубенка І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Бойко Б.Б., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2026 рокугромадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним в порушенні митних правил, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації автомобіля марки «VOLSWAGEN» моделі «PASSAT», VIN-код: НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 , вартістю 628 867 грн.
Стягнуто з громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Відповідно до постанови та протоколу про порушення митних правил, що в ході здійснення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС «Центр» Держмитслужби України було встановлено, що 16.08.2024 через митний пост «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці громадянином України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_3 , ввезено на митну територію України транспортний засіб особистого користування – легковий автомобіль марки «VOLSWAGEN» моделі «PASSAT», VIN-код: НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 , в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року». Вказано, що громадянин ОСОБА_1 зобов`язаний був вивезти автомобіль марки «VOLSWAGEN» моделі «PASSAT», VIN-код: НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 за межі митної території України у термін до 16.08.2025 або вчинити інші дії, визначені ч. 6 ст. 380 Митного кодексу України. Згідно з баз даних ЄАІС «Центр» Держмитслужби станом на 18.11.2025 вказаний транспортний засіб за межі митної території України вивезеним не значиться та в інший митний режим не поміщений. Відповідно до інформації, отриманої з мережі Інтернет (сайт «autoscout24.com»), вартість аналогічного/подібного транспортного засобу марки «VOLSWAGEN» моделі «PASSAT», 2016 року випуску становить 12 890 євро, що згідно з курсом НБУ складає 628 867,00 грн.
В протоколі вказано, що громадянин України ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу особистого користування, а саме: легкового автомобіля марки «VOLSWAGEN» моделі «PASSAT», VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 , більше ніж на тридцять діб, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 481 Митного Кодексу України.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Бойко Б.Б., в інтересах ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заслухавши пояснення представника митниці – Зубенка І.І., який заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані в справі докази, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
За приписом п. 3 ч. 1 ст. 8 МК України державна митна справа здійснюється на основі принципів законності та презумпції невинуватості.
Згідно ст. 486 МК України та ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 489 МК України та ст. 280 КУпАП встановлено, що при розгляді справи підлягають з`ясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують її відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На переконання апеляційного суду, при розгляді справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані у повній мірі.
Факт перевищення ОСОБА_1 встановленого ст. 380 МК України строку тимчасового ввезення транспортного засобу марки «VOLSWAGEN» моделі «PASSAT», VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 в режимі тимчасового ввезення до одного року, підтверджується доказами, а саме: даними протоколу про порушення митних правил №0825/UA305000/2025 від 18.11.2025, витягом з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України, за яким 16.08.2024 ввезено на митну територію України транспортний засіб особистого користування – легковий автомобіль марки «VOLSWAGEN» моделі «PASSAT», VIN-код: НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Чехії НОМЕР_2 , в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» та станом 16.08.2025; зізнавальними поясненнями особи, яка притягається до відповідальності від 13.11.2025, в якому він не заперечує факт порушення строків вивезення вищевказаного автомобіля за межі України, однак обумовлює це поломкою автівки до 20.09.2025 та його перебуванням на лікарняному з 21.08.2025, доповідною запискою інспектора митниці.
Вказані докази, є належними та допустимими, оскільки отримані в порядку, передбаченому законом, та прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, а також інших обставин, які мають значення для провадження.
Наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, у повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України, що захисником в апеляційній скарзі, не оспорюється.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Разом з тим, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 23, 33 КУпАП, в силу яких стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Відповідно до «Примітки» до ст. 22 КУпАП положення цієї статті не застосовуються до правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 121, частиною п`ятою статті 122, статтями 122-2, 122-4, частиною третьою статті 123, частинами другою - п`ятою статті 126, статтями 130, 161-1 і 173-2 цього Кодексу.
Отже, законодавцем не встановлено заборони щодо можливості звільнення особи від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, оскільки таких обмежень примітка до ст. 22 КУпАП не передбачає.
Малозначність як ознака адміністративного правопорушення характеризується певним ступенем суспільної небезпечності, але таким, що не потребує застосування заходів адміністративного впливу.
Питання про можливість або ж недоцільність звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення в кожному конкретному випадку вирішується правозастосовчим органом (посадовою особою).
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄСПЛ, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Таким чином, суд апеляційної інстанції враховує фактичні обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, свою вину визнав, згідно довідки №180 від 12.11.2025 ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою до сімейного лікаря 21.08.2025 і був скерований для консультації до ревматолога. 
Тому, оцінюючи в сукупності дії, наслідки та ставлення ОСОБА_1 до вказаних дій, з урахуванням даних, що характеризують його особу, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_1 положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення і обмежитися усним зауваженням.
На думку апеляційного суду, застосування такого заходу, як усне зауваження буде достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети – виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга особи підлягає задоволенню, а постанова судді скасуванню з постановленням рішення про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України, у зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Бойко Б.Б. в інтересах ОСОБА_1 – задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2026 року - скасувати.

На підставі ст. 22 КУпАП звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності з оголошенням їй усного зауваження, а провадження у справі закрити. 

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага