ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 674/1722/25
Провадження № 22-ц/820/885/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційними скаргами Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року та додаткове рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 6 березня 2026 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (далі – ТДВ «СК «Гардіан», товариство), ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.
ОСОБА_1 зазначила, що 4 травня 2025 року ОСОБА_2 , керуючи по автодорозі Н-3 Житомир – Чернівці, на 255 км + 500 м, автомобілем «Peugeot Bipрer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважним, не обрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зупинився попереду маючи намір повороту ліворуч. У подальшому автомобіль «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в некерованому стані, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_3 під її керуванням.
Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В результаті зіткнення автомобіль «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_3 отримав значні механічні пошкодження та потребував відновлювального ремонту. Згідно з висновком експерта від 24 липня 2025 року №273/25 вартість матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля, складає 335 350 грн 51 коп.
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застраховані у ТДВ «СК «Гардіан» згідно з полісом №226928294 (страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, – 250 000 грн). Однак товариство виплатило позивачці страхове відшкодування лише частково у розмірі 193 333 грн 73 коп., що не покриває вартість відновлювального ремонту транспортного засобу. ТДВ «СК «Гардіан» занизило виплату страхового відшкодування на 56 666 грн 27 коп. (250000,00-193333,73).
Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці завдана моральна шкода у вигляді нервових переживань і душевних страждань. У зв`язку з пошкодженням автомобіля вона не могла користуватися ним, вживала додаткові заходи для організації свого життя. Розмір оціненої позивачкою моральної шкоди склав 10 000 грн.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд:
стягнути з ТДВ «СК «Гардіан» на свою користь 56 666 грн 27 коп. страхового відшкодування;
стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 10 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 10 грудня 2025 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування 10 000 грн моральної шкоди на підставі пункту 4 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), у зв`язку з відмовою позивачки від позову.
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року в іншій частині позов задоволено.
Стягнуто з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 56 666 грн 27 коп. страхового відшкодування, 968 грн 96 коп. витрат зі сплати судового збору, 5 000 грн витрат на проведення транспортно-товарознавчої експертизи.
Додатковим рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 6 березня 2025 року стягнуто з ТДВ «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_1 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Суд керувався тим, що ТДВ «СК «Гардіан» здійснило страхове відшкодування не в межах страхової суми, тобто не в повному обсязі, а тому з нього на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між сумою страхової виплати та вартістю відновлювального ремонту автомобіля. Витрати позивачки зі сплати судового збору та на проведення товарознавчої експертизи підлягають стягненню з товариства.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_1 має понести 15 000 грн обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких із урахуванням принципів реальності та співмірності адвокатських послуг слід зменшити до 8 000 грн.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційних скаргах ТДВ «СК «Гардіан» просить скасувати основне та додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ТДВ «СК «Гардіан» сплатило позивачці ОСОБА_1 страхове відшкодування в повному розмірі, відповідно до вимог Закону України від 21 травня 2024 року №3720-ІХ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі – Закон №3720-ІХ). Так, при здійсненні розрахунку страхового відшкодування відповідачем визначено вартість запчастин, які підлягали заміні, виходячи з цін на аналоги оригінальних деталей, оскільки строк експлуатації пошкодженого автомобіля перевищував 5 років. Отже згідно з ремонтною калькуляцією вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля з вирахуванням суми податку на додану вартість становить 193 383 грн 73 коп. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам, у тому числі висновку експерта, та дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. Крім того, суд поклав на відповідача витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких є необґрунтовано завищеним.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а основне рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Автомобіль «Nissan Qashqai» реєстраційний номер ВХ4330НX належить на праві власності ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 є володільцем автомобіля «Peugeot Bipper» реєстраційний номер НОМЕР_1 .
4 лютого 2025 року ТДВ «СК «Гардіан» і ОСОБА_2 уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №226928294), за умовами якого ТДВ «СК «Гардіан» застрахувало ризики, пов`язані з відповідальністю за шкоду, заподіяну внаслідок використання автомобіля «Peugeot Bipper» реєстраційний номер НОМЕР_1 життю, здоров`ю та/або майну третіх осіб, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю даного транспортного засобу на строк з 10 лютого 2025 року до 9 лютого 2026 року включно. Цим договором визначено ліміти відповідальності страховика: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, – 5 000 000 грн (на одну потерпілу особу – 500 000 грн); за шкоду, заподіяну майну, – 1 250 000 грн (на одну потерпілу особу – 250 000 грн).
4 травня 2025 року о 18 годині ОСОБА_2 , керуючи по автодорозі Н-3 Житомир – Чернівці, на 255 км + 500 м, автомобілем «Peugeot Bipper» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у порушення пунктів 2.3 б), 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху не був уважним, не обрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів до повної зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зупинився попереду маючи намір повороту ліворуч. У подальшому автомобіль «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в некерованому стані, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року у справі 674/816/25 ОСОБА_2 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
2 липня 2025 року ТДВ «СК «Гардіан» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 193 383 грн 73 коп.
Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 24 липня 2025 року №273/25 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження у дорожньо-транспортній пригоді, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 14 липня 2025 року, по середній вартості нормо годин за даними Хмельницького регіонального відділення Союзу експертів України, складає 335 350 грн 51 коп.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо вирішення спору по суті позовних вимог

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
За змістом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів.
Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В силу пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі статтею 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.
Закон №3720-ІХ регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення здійснення виплати за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб під час використання наземних транспортних засобів в Україні.
Із положень статті 5 Закону №3720-ІХ слідує, що страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Статтею 18 Закону №3720-ІХ визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Відповідно до статті 27 Закону №3720-ІХ страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, у тому числі, пов`язаних із  відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті (частина перша).
Витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті (частина друга).
Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає: 1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, – МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту; 2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини.
Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу (частина третя).
Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів. Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку. Страховик (МТСБУ) у встановленому ним порядку визначає перелік осіб, які відповідно до своїх установчих документів мають право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів та відповідають його вимогам, та оприлюднює його на своєму веб-сайті. Страховик (МТСБУ) зобов`язаний надати потерпілій особі інформацію про осіб, включених до переліку, передбаченого цією частиною. Якщо визначений страховиком (МТСБУ) перелік включає менше трьох осіб, розташованих в межах 150 кілометрів від місця проживання потерпілої особи або місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, потерпіла особа має право самостійно обрати особу, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів (частина четверта).
У разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою (частина п`ята).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки.
В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.
За загальним правилом шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкода відшкодовується винною особою.
Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик за договором страхування. Цей страховик повинен виплатити потерпілому страхове відшкодування в порядку, передбаченому Законом №3720-ІХ.
У разі пошкодження транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди потерпілому відшкодовуються витрати, пов`язані з його відновлювальним ремонтом.
Визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження, здійснюється з урахуванням оціночних процедур, установлених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395, в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі – Методика), за наслідками яких визначається вартість відновлювального ремонту (вартість ремонтно-відновлювальних робіт, вартість необхідних для ремонту матеріалів, вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту).
Водночас, якщо строк експлуатації транспортного засобу не перевищує п`ять років, то вартість складників (деталей), які підлягають заміні під час ремонту, визначається із вартості невживаних складників (деталей), дозволених заводом виробником. Для інших транспортних засобів вартість складників (деталей), які підлягають заміні під час ремонту, визначається із вартості аналогів оригінальних складників (деталей).
Страховик вправі виплатити страхове відшкодування як обраній потерпілим (із запропонованого переліку) особі, що здійснює відновлювальний ремонт транспортних засобів, так і безпосередньо потерпілому. При цьому сума страхового відшкодування зменшується на суму визначеного законом податку на додану вартість, оскільки всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов`язані з компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об`єктом оподаткування.
Зібрані докази вказують на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_2 , внаслідок чого потерпілій ОСОБА_1 завдано майнової шкоди.
Ризики, пов`язані з відповідальністю за шкоду, заподіяну в результаті пошкодження автомобіля «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_3 під час дорожньо-транспортної пригоди, були застраховані ТДВ «СК «Гардіан», яке визнало дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком і виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 193 383 грн 73 коп.
Водночас згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 24 липня 2025 року №273/25 (а.с. 11-30) вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_3 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу становить 335 350 грн 51 коп.
За змістом указаного висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_3 без урахування коефіцієнту фізичного зносу (з використанням нових складових, які підлягають заміні) склала 535 628 грн 79 коп.
Доводи ТДВ «СК «Гардіан» про те, що висновок експерта №273/25 від 24 липня 2025 року, який складений експертом ОСОБА_3 на замовлення позивачки ОСОБА_1 , є неналежним і недопустимим доказом, не заслуговують на увагу.
Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі висновками експертів.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
За змістом статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 102 ЦПК України висновок експерта – це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Із положень частини першої статті 106 ЦПК України слідує, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Висновок експерта є одним із доказів, на підставі якого суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Процесуальний закон передбачає можливість проведення експертизи як на підставі ухвали суду, так і на замовлення учасника справи.
Висновок, який склав експерт за зверненням учасника справи, має силу доказу у справі як і висновок експерта, призначеного судом.
Водночас у висновку експерта, складеного на замовлення учасника справи, має бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Незазначення експертом у висновку цих відомостей тягне за собою визнання судом такого висновку неналежним і недопустимим доказом (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18).
ОСОБА_1 обґрунтувала свої вимоги про відшкодування збитків висновком експерта №273/25 від 24 липня 2025 року, в якому зазначено, що цей висновок підготовлено для подання до суду, а експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Указаний висновок експерта відповідає Методиці, а ТДВ «СК «Гардіан» не навело достатніх аргументів про невідповідність висновку експерта вимогам національних стандартів з оцінки майна та наявність у ньому недостовірних вихідних даних.
Суд першої інстанції правомірно розцінив поданий ОСОБА_1 висновок експерта №273/25 від 24 липня 2025 року як належний та допустимий доказ.
Водночас суд правомірно не взяв до уваги подану ТДВ «СК «Гардіан» ремонтну калькуляцію №G-44746 від 27 травня 2025 року (а.с. 75-83) з огляду на те, що ця калькуляція не відповідає вимогам Методики, а наведені у ній розрахунки є сумнівними.
Також суд обґрунтовано відхилив протокол огляду колісного транспортного засобу від 19 травня 2025 року (а.с. 61-62), оскільки цей протокол не підписаний оцінювачем (аварійним комісаром).
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ТДВ «СК «Гардіан» здійснило страхове відшкодування не в межах страхової суми, тобто не в повному обсязі, а тому з нього на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між сумою страхової виплати та вартістю відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 56 666 грн 27 коп.
Посилання товариства на повну сплату ним позивачці страхового відшкодування не відповідає фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.
Суд першої інстанції з`ясував усі обставини справи, а його висновки відповідають цим обставинам. Також суд правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є безпідставними.

б) щодо стягнення витрати на професійну правничу допомогу

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
За змістом пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними та необхідними.
На підставі договору про надання правової допомоги від 16 липня 2025 року (а.с. 126-127, 195-196) адвокат Гнідко С.І. надавав ОСОБА_1 професійну правничу допомогу у справі. За змістом цього договору сторони визначили гонорар адвоката у фіксованому розмірі 15 000 грн.
Із акта наданих послуг від 26 січня 2026 року (а.с. 125, 197) слідує, що адвокат Гнідко С.І. надав ОСОБА_1 юридичні послуги в суді першої інстанції на суму 15 000 грн.
В суді першої інстанції ТДВ «СК «Гардіан» зробило заяву про зменшення розміру понесених ОСОБА_1 судових витрат у зв`язку з їх невідповідністю критеріям співмірності та розумності.
Суд першої інстанції, врахувавши реальність і співмірність наданих послуг, обґрунтовано присудив з товариства на користь позивачки 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги про неправильність визначеного судом розміру відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не відповідають фактичним обставинам справи.

3. Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду першої інстанції ґрунтуються на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для їх скасування в межах доводів апеляційних скарг відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційні скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» залишити без задоволення.
Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 січня 2026 року та додаткове рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 6 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Барателі Д.Т.
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 30