Справа № 331/5929/25
Провадження № 2/331/773/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року м. Запоріжжя 
Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Світлицької В.М.,
за участю секретаря - Солов`ян О.С.,
розглянувши в загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в приміщенні Олександрівського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.
В обґрунтування позову зазначено, що 13.04.2023 року ОСОБА_3 одержав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 10 500,00 доларів США, що на час укладення договору складало 383 970,00 грн. строком на 1 рік. В розписці від 13.04.2023 р. відповідач також зазначив, що зобов`язується повернути отримані кошти частинами з 25.05.2023 р. по 25.04.2023 р. щомісячно по 1050,00 доларів США. При написанні розписки, отримання грошових коштів та узгодження умов повернення грошових коштів, було погоджено, що боржник має повернути тіло та 20 відсотків за користування отриманими грошовими коштами. У зв`язку з тим, що боржник ОСОБА_3 не повернув у повному обсязі у встановлений термін грошові кошти, між позивачем та відповідачем було підписано угоду про реструктуризацію заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 від 01.08.2024 р., відповідно до якої : на 01.08.2024 р. заборгованість по тілу кредита складає 9300,00 доларів США, а саме 340 087,98 грн.; відсотки, обумовлені розпискою від 13.04.2023 у розмірі 20% річних, а саме 2100 доларів США, тобто 76 794,06 грн. виплачені в повному обсязі; розписки продовжує свою дію до 01.08.2025 року включно; у випадку несвоєчасного виконання ОСОБА_3 зобов`язань, передбачених п. 5, накопичена заборгованість у розмірі 9300,00 доларів США, тобто 340 087,98 грн. враховується без виплати 20% річних та складе на 01.08.2025 р. суму 3300,00 доларів США, тобто 120 676,38 грн. У випадку невиконання ОСОБА_3 зобов`язань згідно п. 5 угоди, сума його заборгованості по відсотках буде вважатися повною з розрахунку 20% річних за весь строк до виплати всієї заборгованості, починаючи з 01.08.2024 року. Станом на дату подання позовної заяви відповідач грошові кошти у повному обсязі не повернув, порушив умови повернення позики, обумовлені розпискою від 13.04.2023 та угодою про реструктуризацію заборгованості від 01.08.2024 року. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за розпискою від 13.04.2023 р. та угодою про реструктуризацію заборгованості від 01.08.2024 року складає 420 218,30 грн., з яких: 340 087,98 грн. - основна заборгованість; 68 017,60 грн. - 20 % річних за період з 02.08.2024 р. по 01.08.2025 р.; 12 112,72 грн. - 20 % річних з 02.08.2025 р. по 05.10.2025 р. З урахуванням того, що відповідач частково у розмірі 45 598,02 грн. погасив заборгованість, підсумкова заборгованість складає 374 620,28 грн., з яких: 340 087,98 грн. - основна заборгованість; 34 532,30 грн. - частина 20 % річних за період з 02.08.2024 р. по 01.08.2025 р. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 340 087,98 грн. та 34 532,30 грн. (частина 20% річних за період з 02.08.2024 р. по 01.08.2025), тобто заборгованість на загальну суму 374 620,28 грн. та понесені судові витрати. 
Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2025 року відкрито загальне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2025 року закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. 
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено, що згідно із оригіналом розписки від 13.04.2023 року ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) отримав від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у позику грошові кошти в розмірі 10 500 доларів США строком на 1 (один) рік та зобов`язався повернути борг частинами, а саме: до 25.05.2023 р. - 1050 доларів США; до 25.06.2023 р. - 1050 доларів США; до 25.07.2023 р. - 1050 доларів США; до 25.08.2023 р. - 1050 доларів США; до 25.09.2023 р. - 1050 доларів США; до 25.10.2023 р. - 1050 доларів США; до 25.11.2023 р. - 1050 доларів США; до 25.12.2023 р. - 1050 доларів США; до 25.01.2024 р. - 1050 доларів США; до 25.02.2024 р. - 1050 доларів США; до 25.03.2024 р. - 1050 доларів США; до 25.04.2024 р. - 1050 доларів США. 
Факт отримання ОСОБА_3 суми позики у розмірі 10 500,00 доларів США. підтверджується власноручно складеною та підписаною ним розпискою від 13.04.2023 р.
01.08.2024 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено угоду про реструктуризацію заборгованості ОСОБА_6 перед ОСОБА_5 , відповідно до умов якої сторони домовились про зміни умов погашення простроченої заборгованості ОСОБА_6 , яка виникла у зв`язку з переданням ОСОБА_5 грошових коштів у борг під відсотки згідно підписаної розписки від 13.04.2023 року в розмірі 10 500,00 доларів США без урахування обумовлених розпискою відсотків в розмірі 2100,00 доларів США. 
Згідно із п. 1, п. 2, п. 3, п 4 угоди про реструктуризацію заборгованості, на 01.08.2024 року заборгованість по тілу кредиту складає 9300,00 доларів США; відсотки обумовлені розпискою від 13.04.2023 р. в розмірі 20% річних, а саме 2100,00 доларів США сплачені в повному обсязі; розписка від 13.04.2023 року продовжує свою дію з 01.08.2024 року строком на 1 календарний рік до 01.08.2025 року включно; у випадку своєчасного виконання ОСОБА_4 вказаних зобов`язань (п. 5), накопичена заборгованість в розмірі 9300,00 доларів США враховується без виплати 20% річних і складе на 01.08.2025 року суму в 3300,00 доларів США.
Відповідно до п. 5 угоди про реструктуризацію заборгованості, ОСОБА_7 зобов`язується погасити частину заборгованості (тіло кредита) в розмірі 6000,00 доларів США не пізніше 01.08.2025 року. Якщо зобов`язання ОСОБА_6 будуть виконані в строк і в повному обсязі, то відсотки нараховуватися не будуть, а загальна сума заборгованості (тіло кредита) на 01.08.2025 року складе 3300,00 доларів США. 
Згідно із п. 7 угоди про реструктуризацію заборгованості, у випадку, якщо ОСОБА_7 не виконає свої зобов`язання, згідно п. 5 угоди, то сума його заборгованості за відсотками буде рахуватися повною з розрахунку 20% річних за весь строк до моменту оплати всієї заборгованості, починаючи з 01.08.2024 року. 
На підставі ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.
Верховний Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 31 жовтня 2018 року (справа № 707/2606/16-ц, провадження № 61-28762св18, досліджуючи питання виконання боргового зобов`язання при наявності оригіналу боргової розписки у кредитора, зробив наступний висновок, статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Отже, наявність оригіналу боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 обов`язок повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором та угодою про реструктуризацію заборгованості, належним чином не виконав, суму позики в повному обсязі не повернув.
Також, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ним повністю виконанні боргові зобов`язання, які у нього виникли перед позивачем у зв`язку з укладанням договору позики та угоди про реструктуризацію заборгованості.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, позичені грошові кошти позивачу у визначений строк в повному обсязі не повернув, тому суд вбачає підстави для стягнення заборгованості за договором позики від 13.04.2023 року в загальному розмірі 374 620,28 грн. (з урахуванням часткового повернення заборгованості в розмірі 45 598,02 грн.), яка складається з: 340 087,98 грн. - основна заборгованість; 34 532,30 грн. - заборгованість за відсотками за період з 02.08.2024 р. по 05.10.2025 р. 
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача;2) у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Таким чином, обов`язковою умовою відшкодування витрат на правову допомогу є надання стороною доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК), а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано ордер на надання правничої допомоги серії АР № 1264238 від 03.10.2025 р. та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ЗП 002937.
Всупереч вищевказаних вимог та положень ст. 12, 13, 81 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, в тому числі не надано детального опису робіт (наданих послуг) .
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, однак на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3746,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 280, 282, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 13.04.2023 року в розмірі 374 620 (триста сімдесят чотири тисячі шістсот двадцять) гривень 28 копійок, яка складається з: 340 087,98 грн. - основна заборгованість; 34 532,30 грн. - заборгованість за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3746,20 гривень.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : В.М. Світлицька