ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року 	Справа №160/32803/25	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» про ухвалення додаткового рішення по справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС»
до Південно-Східної митниці
про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови, 
ВСТАНОВИВ:
17.11.2025 року через систему “Електронний суд” до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ІНТРЕЙД ПЛЮС” до Південно-Східної митниці, в якому позивач просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення щодо класифікації товарів № 25UA11000000032-КТ від 15.05.2025, яке прийняте Дніпровською митницею (реорганізовано в Південно-Східну митницю) як відокремленим підрозділом Державної митної служби України;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2025/000308, що прийнята Дніпровською митницею (реорганізовано в Південно-Східну митницю) як відокремленим підрозділом Державної митної служби України.
30.03.2026 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено та ухвалено:
- визнати протиправним та скасувати рішення щодо класифікації товарів № 25UA11000000032-КТ від 15.05.2025 року, яке прийняте Дніпровською митницею (реорганізовано в Південно-Східну митницю);
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2025/000308, що прийнята Дніпровською митницею (реорганізовано в Південно-Східну митницю).
06.04.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» надійшла заява, в якій позивач просить: стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ПІВДЕННО-СХІДНОЇ МИТНИЦІ (місцезнаходження відокремленого підрозділу: 49038, Україна, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Ольги Княгині, будинок, 22; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу: 43971371) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» (місцезнаходження: 62495 Україна, Харківська обл., смт. Васищеве, вул. Слобідська, 26/2, код ЄДРПОУ 41545602) витрати, пов`язані із оплатою послуг з проведення судової товарознавчої експертизи, у розмірі 101 779,20 грн. (сто одна тисяча сімсот сімдесят дев`ять гривень 20 копійок) та витрати за надану професійну правничу допомогу адвокатом у розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч гривень), понесені позивачем у даній справі.
08.04.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду призначено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “АТБ-МАРКЕТ” про ухвалення додаткового рішення до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з 17.04.2026 року.
09.04.2026 року від відповідача надійшли заперечення на заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, обґрунтування яких в частині щодо стягнення витрат пов`язаних із оплатою послуг з проведення судової товарознавчої експертизи зазначено, що відповідний висновок експерта складено після прийняття спірного рішення щодо класифікації товарів та після спливу строку зберігання зразків товару та після випуску цього товару у вільний обіг, з огляду на що, митниця на момент прийняття рішення не мала можливості ознайомитись із вищевказаним висновком та, відповідно, врахувати його, при цьому, питання щодо доцільності проведення такого дослідження на вирішення сторін не ставилось та проведено за власною ініціативою позивача. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу вказано, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. є значно завищеним, неспівмірним зі складністю справи та необґрунтованим.
05.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення по справі до 05.05.2026 року.
Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.
Щодо відшкодування витрат, пов`язаних із оплатою послуг з проведення судової товарознавчої експертизи.
Згідно з статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.
Із змісту статті 104 КАС України вбачається, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має такі самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. 
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні (стаття 108 КАС України).
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Згідно з частинами 4-8 статті 137 КАС України у випадках, коли сума витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача, експерта або проведення експертизи повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно висновків, викладених Великою палатою Верховного Суду в постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22 системний аналіз положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке: витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат;висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду; при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.
Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.
Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.
Також, суд зазначає, що згідно правової позиції викладеної у пункті 21 постанови Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №260/1358/18, адміністративне провадження №К/9901/16491/19: «Щодо допустимості доказів в адміністративному судочинстві, експертне дослідження іншої установи, зроблене за заявою декларанта, може бути доказом визначальних характеристик товару для його класифікації згідно з УКТ ЗЕД нарівні з експертним дослідженням спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленого підрозділу). Оцінка такого експертного дослідження, так само, як і експертного дослідження спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, чи його відокремленого підрозділу, здійснюється судом за правилами оцінки доказів, визначених статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України».
В контексті вказаного суд зазначає, що в розумінні статті 72 КАС України є доказом в адміністративному судочинстві, на підставі якого суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги позивача.
В матеріалах справи містяться висновок експерта висновок експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України № 11479 від 26.08.2025 року та Акт Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України №11479 від 26.08.2025 року здачі приймання висновку експерта № 11479, згідно якого позивачем проведено попередню оплату експертизи на суму 101779,20 грн., а також, копія квитанції №481 від 15.05.2025 року про здійснення оплати за експертне дослідження №11479.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату товарознавчої експертизи, суд виходить з того, що висновок експерта № 11479 від 26.08.2025 року враховано судом в якості доказу, під час ухвалення рішення суду по даній справі, при цьому, експертиза була проведена саме з метою подання до суду в якості доказу на підтвердження обґрунтувань позову по даній справі.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 101 779,20 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.
Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання
правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2025 р. між позивачем та адвокатом Жадановим Ігорем Геннадійовичем було укладено Договір № б/н про надання правової (правничої) допомоги, згідно якого адвокат зобов`язується, у встановленому законом та цим Договором порядку надавати комплекс юридичних послуг (професійну правничу допомогу), пов`язаних із здійсненням представництва інтересів Клієнта в судових та правоохоронних органах, органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Відповідно до пункту 4.1 договору 4.1 розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої цим Договором встановлюється в розмірі 2000,00 гривень за годину виконаних робіт (наданих послуг).
Згідно п.1 та п. 3 додаткової угоди №1 від 03.02.2025 до договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 03.02.2025 р. дана додаткова угода укладена з метою надання правничої допомоги в межах адміністративної справи №160/32803/25. Сторони погодили внести зміни до розділу 4 Основного договору, а саме встановити, що вартість послуг з консультування, написання та подання позовної заяви до адміністративного суду першої інстанції має фіксований розмір оплати та складає 30 000 грн.
Також, представником позивача до матеріалів справи надані копії акту виконаний робіт №1 від 02.04.2025 та детального опису робіт від 02.04.2026 року на підтвердження надання правничої допомоги по даній справі.
За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі “East/West Alliance Limited” проти України” від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі “Іатрідіс проти Греції” (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з “гонораром успіху”. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумним та виправданим, що передбачено уст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу, на предмет їх обгрунтованості та співмірності, суд приймає до уваги те, що переданий на вирішення суду спір є нескладним, з точки зору права, не потребує вивчення значної нормативно-правової бази, про що, зокрема, свідчить і те, що справа розглядалася за правилами спрощеного порядку. 
В той же час, суд приймає до уваги те, що у зв`язку з виникненням цього спору позивач був змушений звертатися до суду, у зв`язку з чим йому надавалася правнича допомога, що підтверджується матеріалами справи.
З цих підстав, оцінивши у контексті названих процесуальним законом критеріїв розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 5000 грн., з огляду на що заява позивача у відповідній частині підлягає частковому задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» (62495, Харківська обл., смт.Васищеве, вул.Слобідська, 26/2, код ЄДРПОУ 41545602) до Південно-Східної митниці (49038, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул. Ольги Княгині, буд. 22, код ЄДРПОУ 43971371 про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови – задовольнити частково.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» судові витрати на оплату товарознавчої експертизи у розмірі 101 779,20 грн. (сто одна тисяча сімсот сімдесят дев`ять гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТРЕЙД ПЛЮС» судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці.
В іншій частині заяви - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв