Виноградівський районний суд Закарпатської області 
___________________________________________________________________________________________________  Справа № 299/4431/25 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.04.2026 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді А.А.Надопта та присяжних: В.В.Кіш та І.І.Костак, секретар судового засідання О.М.Стрижак, за участю представника заявника адвоката Є.М.Мелая, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів в порядку окремого провадження цивільного судочинства цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області та Управління соціального захисту населення Берегівської районної державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна, 
В С Т А Н О В И В :
Заявник звернувся у суд із даною заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 - недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , опікуном над недієздатним братом дружини ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заява мотивована тим, що брат дружини ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалий час хворіє на психічні захворювання, зокрема, він є інвалідом другої групи з дитинства, згідно довідки серії МСЕ ;0185065 та висновку МСЕК від 18.06.2009р. йому протипоказана будь-яка праця. Рекомендоване лікування у психіатра, згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 він отримує пенсію по інвалідності з дитинства 2-га група, пенсія призначена довічна. Рішенням Виноградівкогорайонного суду від 22.12.2022р. у справі №3115/22 він був визнаний недієздатним та призначено племінника ОСОБА_3 опікуном дядька, строк дії рішення два роки з моменту винесення рішення. Психічний стан його швагра не покращився, він надалі не усвідомлює значення своїх дій та не здатен ними керувати, потребує сторонньої допомоги з боку опікуна, оскільки стан здоров`я не покращується. Окрім того, призначений опікуном дядька племінник ОСОБА_3 із змінами в особистому сімейному житті не можу належним чином здійснювати відповідні обов`язки опікуна.
Обгрунтовуючи свої вимоги заявник зазначає, що він разом із дружиною та тещею ОСОБА_4 , яка є особою з інвалідністю з 2002р. проживають разом із ОСОБА_2 , а тому може і хоче здійснювати обов`язки опіки над шваґром, а відтак просить суд визнати ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 - недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , опікуном над недієздатним братом дружини ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Представник заявника адвоката Є.М.Мелай в судовому засіданні вимоги заяви підтримав з підстав навдених у заяві та просив суд їх повністю задоволити.
Заявник, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи у суді, в судове засідання не з`явився, проте 28.04.2026рр. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.
Представник особи, відносно якої вирішується питання, адвокат Р.В.Довбак в судове засідання також з`явився, проте подав до суду заяву від 27.04.2026р. про розгляд справи у їх відсутності та просив взяти до уваги, що задоволення заяви повністю відповідає інтересам ОСОБА_2 .
Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Виноградівської міської ради в судове засідання не з`явилась, також подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності та просили взяти до уваги їх подання та Висновок органу опіки та піклування від 18.02.2026р. 
Представник третьої особи- ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи належним чином повідомленими про місце і час розгляду справи у суді, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про прични неявки або перенесення слухання справи не надав. 
Представник заінтересованої особи Управління соціального захисту населення Берегівської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленим про місце і час розгляду даної справи у суді, в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань про прични неявки або відкладення слухання справи не надав, а відтак суд вважає за моживе справу розглянути у їх відсутності, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Так, за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.
У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Отже, взявши до уваги заяви сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, в тому числі і зміст Висновку судово-психіатричного експерта №467 від 26.11.2025р., яким визначено, що ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді Вираженої деменції внаслідок епілепсії (F02.8+G40), внаслідок психічного стану не меже розуміти значення своїх дій та керувати ними та Висновку органу опіки та піклування від 18.02.2026р. про доцільність призначення заявника опікуном ОСОБА_2 , суд приходить до наступного.
Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Суд встановив, що брат дружини заявника ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 тривалий час хворіє на психічні захворювання, зокрема, він є інвалідом другої групи з дитинства, згідно довідки серії МСЕ №0185065 та висновку МСЕК від 18.06.2009р. йому протипоказана будь-яка праця. Рекомендоване лікування у психіатра, згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 він отримує пенсію по інвалідності з дитинства 2-га група, пенсія призначена довічна.
Встановлено також, що Рішенням Виноградівкогорайонного суду від 22.12.2022р. у справі №3115/22 ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 був визнаний недієздатним та призначено його племінника ОСОБА_3 опікуном дядька, строк дії рішення два роки з моменту винесення рішення. 
На даний час психічний стан ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 не покращився, він надалі не усвідомлює значення своїх дій та не здатен ними керувати, потребує сторонньої допомоги з боку опікуна, оскільки стан здоров`я не покращується. Окрім того, призначений опікуном дядька племінник ОСОБА_3 із змінами в особистому сімейному житті не може належним чином здійснювати відповідні обов`язки опікуна.
Обгрунтовуючи свої вимоги заявник зазначає, що він разом із дружиною та тещею ОСОБА_5 яка є особою з інвалідністю з 2002р. проживають разом із ОСОБА_2 , а відтак може і хоче здійснювати обов`язки опіки над шваґром, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 - недієздатним, встановити над ним опіку та призначити заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , опікуном над недієздатним братом дружини ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №467 від 26.11.2025р. ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді Вираженої деменції внаслідок епілепсії (F02.8+G40), внаслідок психічного стану не меже розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Згідно з поданням органу опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 18.02.2026р.та Висновку №02.1-15/694, доцільно призначити заявника ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 у випадку визнання в судовому порядку останнього недієздатним.
Розглядаючи дану справу суд вважає, що до вказаних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.
Згідно із ст.3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Частина 1 ст.30 ЦК України визначає, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.39, ч.1 ст.40 ЦК України).
Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (ч.1-3 ст.41 ЦК України).
Згідно змісту ч.1 ст.300 ЦПК України, ч.1 ст.60 ЦК України, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, суд встановлює над нею опіку і призначає їй піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Нормами ст.55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно з ч.ч.4,5 ст.63 ЦК України опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів. 
Ст.67 ЦК України визначені права та обов`язки опікуна, а саме: 1) Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток; 2) Опікун має право вимагати повернення підопічного від осіб, які тримають його без законної підстави; 3) Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного; 4) Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. 
Згідно з ч.3 ст.72 ЦК України опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо. 
Відповідно до ст.76 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.
Відповідно до ч.1 ст.65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).
Суд , заслухавши пояснення представника заявника, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Розглядаючи справу, суд забезпечив учасникам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Заявник скористався правовою допомогою.
Частина 2 ст.19 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного та окремого провадження. 
Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Згідно з ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
У відповідності до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.ст.1,3 Конституції України). 
Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.21, ч.2 ст.22, ч.1 ст.28, ч.1 ст.29, ч.ч.1, 2 ст.55 Конституції України). Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.
Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою вразливою категорією людей, які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я вони не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Важливим елементом держави є захист особистих немайнових та майнових прав осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки. Законом закріплена особлива форма державної турботи про нужденних осіб, які потребують сторонньої допомоги. Якщо особа не може мати правоздатності, то на законних підставах і лише за рішенням суду вона може бути визнана недієздатною. Єдиною підставою для цього є стійкий і хронічний розлад, за якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 
Такий психічний розлад має бути підтверджений висновком судово - психіатричної експертизи, зокрема, в даній справі Висновком судово-психіатричної експертизи №467 від 26.11.2025р. достовірно встановлено, що ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 страждає на стійкий психічний розлад у вигляді Вираженої деменції внаслідок епілепсії (F02.8+G40), внаслідок психічного стану не меже розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому суд приймає до уваги вказаний акт як належний та допустимий доказ, оскільки останній підтверджує саме такий факт, а відтак ОСОБА_2 визнається судом недієздатним, тому наявні підстави вирішення питання для встановлення над ним опіки.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999р. №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
У постанові Верховного Суду від 08.01.2024р. у справі №753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Вирішуючи питання про призначення опіки, суд не діє самостійно, а приймає рішення на підставі подання органу опіки та піклування за його заявою чи заявою особи, призначеної піклувальником або опікуном.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням Органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Зокрема, питання щодо встановлення опіки і піклування регулюються Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.1999р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.1999р. за N387/3680 та Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затверджених постановою КМУ від 24.09.2008 р. №866.
Відповідно до п.3.3 Правил опіки та піклування, документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Спеціалісти органу опіки і піклування обстежують матеріально-побутові умови проживання майбутнього опікуна (піклувальника), складають відповідний акт і готують до суду подання щодо кандидатури опікуна (піклувальника).
Верховний Суд у постанові від 16.12.2020р. у справі №336/5652/18 зазначив, що відповідно до ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07.04.2022р. у справі №712/10043/20 при призначенні опікуна важливо і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Як вбачається з подання та Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 18.02.2026р., доцільно призначити заявника ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 у випадку визнання в судовому порядку останнього недієздатним. 
Однак доцільність призначення опікуном саме його обґрунтовується лише тим, що він…. єдиний в змозі виконувати обов`язки опікуна, проте, належні та допустимі докази, які б доводили, що заявник відповідає цим вимогам (зокрема, довідки про стан здоров`я заявника, про проходження психіатричного, наркологічного оглядів, характеристика за місцем його проживання чи місцем роботи), в матеріалах справи відсутні. Саме по собі подання органу опіки та піклування про доцільність призначення особи піклувальником без доведення зазначених вище умов не може бути підставою для призначення його опікуном в судовому порядку.
Так, у своєму поданні органу опіки та піклування Виноградівської міської ради вказано, що заявник є чоловіком сестри (шваґром) ОСОБА_6 , проживає разом зним та забезпечує відповідний догляд за ним.
Також зазначено, що ОСОБА_7 (дружина заявника та сестра ОСОБА_2 ) подала 16.02.2026р. свою заяву до органу опіки та піклування, в якій вказала, що вона не заперечує проти призначення заявника опікуном її брата ОСОБА_2 , оскільки вона сама здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом Ш групи. Також і ОСОБА_4 подала 16.02.2026р. свою заяву до органу опіки та піклування, в якій вказала, що вона не заперечує проти призначення заявника опікуном її сина ОСОБА_2 , відомостями щодо інших осіб або наявних родичів, які могли б забезпечити постійний догляд ОСОБА_2 міська рада не володіє.
Проте, подання органу опіки та піклування не містять обґрунтування про необхідність призначення саме заявника, при наявності у ОСОБА_2 його сестри ОСОБА_7 та повнолітнього внука, опікуном над своїм шваґром ОСОБА_2 без достатньої аргументації такого висновку, через що він не може бути прийнятий судом.
Окрім того, у поданні відсутня інформація про обґрунтовану неможливість виконання таких функцій іншим з подружжя або членами сім`ї першого ступеня спорідненості при наявності таких, оскільки, з самого Подання та Висновку встановлено, що такі родичі є: ОСОБА_7 (дружина заявника та рідна сестра ОСОБА_2 ). Зазначення у Висновку проте, що ОСОБА_7 , яка сама здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом Ш групи, суд не може прийняти до уваги, оскільки такий належним чином не обґрунтований. Зокрема, як її мати ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , так і її брат ОСОБА_2 - проживають разом з нею за одною адресою в АДРЕСА_1 та відповідно може здійснювати заходи щодо належної їх опіки.
Суд також звертає увагу на, що у даному Подані відсутня будь-яка інформація щодо попереднього опікуна ОСОБА_2 , а саме його племінника ОСОБА_3 .
При цьому враховується, що подання органу опіки та піклування носить лише рекомендаційний характер і при ухваленні рішення у справі не має пріоритетного значення та може бути враховане на розсуд суду, а відтак суд приходить до переконання, що подання є таким, яке винесене передчасно, без повного і всебічного дослідження всіх обставин щодо заявленої вимоги та ґрунтується виключно на інформації, отриманої від заявника.
Так, Верховний суд у постанові від 07.04.2022р. у справі №712/10043/20 зазначив, що при призначенні опікуна важливі і повинні враховуватися особисті приязненні взаємини між опікуном та підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється семе Органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність приучення опікуна.
На переконання суду рідна сестра ОСОБА_2 , яка вже доглядає за їх з братом мітір`ю та, відповідно, має, що важливо, значний досвід щодо належного догляду за хворими, як рідна сестра, має більш приязненні взаємини з рідним братом, ніж її чоловік, а відтак, на переконання суду, здійснить краще життєзабезпечення підопічного.
Окрім того, слід звернути увагу і на те, що згідно з матеріалами справи ОСОБА_2 є швагром заявника, отже, заявник не перебуває з недієздатним у родинних відносинах, а, отже, і посилання заявника на те, що він із ОСОБА_2 є близькими особами, є необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують наявність між ними міцних сімейних зв`язків, що є підставою для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 .
Також, суд вказує на те, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №754/5841/17.
Зокрема, у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації з 24.02.2022р. указом Президента в Україні введено воєнний стан, строк дії якого наразі продовжено до 02.08.2026 року.
Відповідно до пп.10 п.1 ч.1 ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані опікун особи, визнаної судом недієздатною.
В силу абз.14 п.3 ч.12 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.
Аналіз зазначених норм права дозволяє зробити висновок, що призначення заявника, який є особою призовного віку, опікуном над братом своєї дружини, може бути підставою для подальшого отримання ним відстрочки чи звільнення з військової служби.
Так, в постанові Верховного суду від 28.05.2025р. у справі №641/7190/23 зазначено, що саме Орган опіки та піклування на підставі зверенння особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статею 65 Констаитуції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілостності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого, проте, як вбачається з Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 18.02.2026р. про доцільність призначення заявника ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , такої необхідності взагалі не з`ясовано, як і не з`ясовано неможливість виконання обов`язків опікуна попереднім опікуном ОСОБА_3 .
Окрім того суд наголошує, що умови існування в державі воєнного стану, строк дії якого наразі продовжено до 02.08.2026р., можуть визначати домінування суспільного інтересу над приватним, що характерно для сучасної України, яка перебуває в стані війни з росією, у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації з 24.02.2022р.
А тому, на переконання суду, конституційний обов`язок оборони незалежності та територіальної цілісності України, має перевагу над бажанням заявника бути опікуном брата своєї дружини за обставин існування інших споріднених членів сім`ї, зокрема, власне такими родичами є дружина заявника та син заявника, які також проживають разом із ОСОБА_2 , оскільки доказів про неможливість здійснення останніми обов`язків опікуна щодо нього до суду подано не було.
Крім того, суд зауважує, що станом на сьогодні саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений ст.65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном. При розгляді питання про призначення опікуна слід враховувати кандидатуру, обґрунтовувати доцільність призначення саме його, а також, чи склалися між заявником та недієздатною особою особисті приязні взаємини, чи є у недієздатної особи інші близькі родичі, які могли б виконувати обов`язки опікуна.
У постанові Верховного Суду від 14.02.2018р. у справі №545/1691/16-ц (провадження №614475св18) сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі.
На підставі наведеного суд приходить до переконання, що на даний час обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 слід тимчасово покласти саме на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Виноградівської міської ради до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.
Відповідно до ст.67 ЦК України орган опіки та піклування зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.
Наявність рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.12.2022р. у справі №3115/22, яким ОСОБА_2 був визнаний недієздатним та призначено його племінника ОСОБА_3 опікуном дядька ОСОБА_2 не спростовує вищенаведених висновків суду, а також те, що заявник не позбавлений права надалі бути призначеним опікуном над недієздатним братом дружини, якщо перестануть існувати обставини, які перешкоджають йому в повному обсязі виконувати обов`язки опікуна.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що в силу положень ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.293, 294, 299, 300 ЦПК України суд- 
В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області та Управління соціального захисту населення Берегівської районної державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна - задоволити частково.
Визнати ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 недієздатним.
Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_1 та призначити опікуном недієздатного ОСОБА_2 Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області.
В решті вимог відмовити.
Визначити строк дії рішення терміном на два роки від дня набрання ним законної сили.
Рішення після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Головуючий   	А. А. Надопта	

Присяжні:         В.В.Кіш
І.І.Костак