Справа № 948/283/26 
Номер провадження 2/948/372/26 

18.05.2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18.05.2026 с-ще Машівка
Машівський районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого – судді     Тимофєєвої Г.Л, 
за участю секретаря     Порохні І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У С Т А Н О В И В :
20 березня 2026 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 1390-4451від 03.05.2024 в розмірі 35567,89 гривеньта суму сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн.
Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 03.05.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1390-4451 від 03.05.2024за умовами якого відповідачу надано кредит на суму – 18100 грн.; строком – 300 днів; базовий період – 14 днів; пільгова ставка – 1,20 % в день; знижена % ставка – 1,20 % в день; стандартна % ставка – 1,50 % в день.
Позивач, через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК», видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК», чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Відповідач порушив умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 17.02.2026 року загальний розмір заборгованості відповідача становить: 35567,89 гривень, а саме: - прострочена заборгованість за кредитом – 9555,01 грн,, - прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 26012,88 грн. 
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 01.04.2026 вказану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 64).
У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду повідомлений належним чином шляхом направлення тексту судової повістки до електронного кабінету позивача та представника позивача (а.с. 72-73). Разом з позовною заявою від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 59).
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки судової повістки до електронного кабінету відповідача, яка доставлена 03.04.2026, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.74).
За нормами ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до п.2 ч.8 ст.128 ЦПК України, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Таким чином, суд, враховуючи, що відповідач має зареєстрований електронний кабінет, приходить до висновку, що відповідач завчасно та належним чином повідомлений про розгляд справи. 
Повідомлень про причину неявки у судове засідання від відповідача до суду не надійшло.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.
Відповідно до ч.1ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За положеннями ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, судом установлено наступне.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
03.05.2024 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 уклали Договір про відкриття кредитної лінії № 1390-4451 продукту «НА ВСЕ» (а.с.11-20), відповідно до якого кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому цим Договором (п.2.2).
За умовами 3.1. Договору, цей Договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 3.2. Договору, для укладання цього Договору, у порядку встановленому Правилами, Позичальник надав кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати Кредит, шляхом оформлення заявки на вебсайті кредитодавця усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою вебсайту кредитодавця та які необхідні для укладення цього Договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних.
Відповідно до п. 4.1., 4.2 Договору, загальний розмір кредиту становить 18100.00 грн. Дата надання/видачі Кредиту: 03.05.2024.
Умовами п. 4.2. Договору визначено спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту, а саме кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу.
Згідно з 4.3. Договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом та комісії за видачу кредиту.
Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день, стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (п. 4.6. Договору). 
Пунктом 4.9. Договору установлено строк кредитування - 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 26.02.2025 року.
Відповідно до п. 4.12. Договору, денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає: 1,388 процентів.
У пункті 13 зазначені дані ОСОБА_1 (паспорт, місце проживання, РНОКПП) та номер особистого платіжного засобу НОМЕР_1 (а.с.19 на зв.).
Договір про відкриття кредитної лінії №1390-4451 від 03.05.2024 укладено в електронній формі та підписано ОСОБА_1 шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором С1794 разом додатками до нього та Правилами відкриття кредитної лінії (а.с. 19 на зв., 21-30).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає:
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Частиною першою статті 627 ЦК України, визначено, що у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Таким чином, судом установлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Також установлено, що кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» установлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абзац 3 ч.1).
Таким чином, суд вважає, що вказаний договір укладено саме з ОСОБА_1 , оскільки без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету, укладання договору між сторонами є технічно неможливим. 
Належних і допустимих доказів на спростування факту укладення договору та спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк» №2457629188 від 03.05.2024 на картку НОМЕР_2 було перераховано кошти в сумі 18100,00 за договором 1390-4451, платник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с.34).
Згідно довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», за кредитним договором №1390-4451 від 03.05.2024 видано кредит на суму 18100,00, платіж № 2457629188 card_mask НОМЕР_1 ( а.с.35).
Отже, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало свої зобов`язання за Договором про відкриття кредитної лінії та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 зазначив у кредитному договорі.
Суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного у договорі, а тому є всі підстави стверджувати, що ОСОБА_1 отримав від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 03.05.2024 кредитні кошти в сумі 18100,00 грн. та скористався ними на власний розсуд. 
Доказів на спростування вказаного відповідач не надав.
Таким чином, судом установлено, що позивач виконав зобов`язання та надав відповідачу кошти у розмірі 18100,00 грн, як зазначено у кредитному договорі. 

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту суд зазначає таке.

За вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Як визначено в ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст. 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом установлено, що за Договором про відкриття кредитної лінії №1390-4451 від 03.05.2024відповідач отримав кредит в розмірі 18100,00 грн.
З Розрахунку заборгованості за Договором №1390-4451 від 03.05.2024 вбачається, що ОСОБА_1 сплачував кошти на погашення кредиту, які позивачем зараховані на погашення тіла кредиту в сумі 8544,99, таким чином заборгованість за основним боргом становить 9555,01 грн ( 18100,00-8544,99) ( а.с. 36-43).
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти, зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу в повному обсязі не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по тілу кредиту 9555,01 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами суд зазначає.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом.
Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, крім ст. 1048 ЦК України, і самим Договором.
Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц).
Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. 
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22).
Згідно Розрахунку заборгованості за договором 1390-4451 від 03.05.2024 заборгованість за процентами становить 26012,88 грн. (а.с. 36-43).
З вказаного Розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховані відсотки у межах дії договору, понадстрокове нарахування відсотків позивачем не здійснювалось. Разом з цим судом встановлено, що відсоткова ставка не відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування», з огляду на таке.
Пунктом 5 розділу І ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 ЗУ «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 03.05.2024, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, отже дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову.
Отже, частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що доповнена згідно із Законом України №3498-ІХ від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, вказана норма набрала чинності 24.12.2023 року, тобто була чинною станом на момент укладення договору про споживчий кредит з відповідачкою.
Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Таким чином, умови укладеного між сторонами договору (п.4.3-4,16), якими передбачено встановлення денної процентної ставки відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемними.
З урахуванням викладеного, заборгованість по процентам за укладеним між сторонами договором необхідно розраховувати, виходячи із встановленої ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.
Крім цього, з Розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 за період з 16.05.2024 по 05.09.2024 були сплачені кошти на погашення кредиту на загальну суму 34571,35 грн, з яких 8544,99 грн було зараховано на погашення тіла кредиту та 2714,97 грн – на погашення комісії, решту коштів у сумі 23311,39 суд вважає за необхідне віднести на погашення відсотків. (а.с.33).
Таким чином, суд, шляхом проведення розрахунків, беручи до уваги сплачені відповідачем кошти, що зараховані на погашення тіла кредиту, встановив суму відсотків, яка підлягає нарахуванню за період дії договору з 03.05.2024 по 26.02.2025- 36150,15 грн:
- за період з 03.05.2024 по 14.06.2024 (18100,00 грн х1%)х43 дні =7783 грн,
- за період 15.06.2024 по 26.06.2024 (17005,81 грн х1%)х12 днів=2040,70 грн,
- за період з 27.06.2024 по 09.08.2024 (15552,12 грн х1%)х44 дні=6842,93 грн,
- за період з 10.08.2024 по 21.08.2024 (11871,24 грн х1%)х12 днів=1424,55 грн,
- за період з 22.08.2024 по 26.02.2024 (9555,01 грн х1%)х189 днів=18058,97 грн.
Отже, позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами за користування кредитом підлягають задоволенню розмірі 12838,76 грн. (36150,15 грн. суму що визначена судом - 23311,39 грн. сума що сплачена відповідачем =12838,76 грн. сума, що підлягає стягненню).
Доказів щодо повернення кредиту та спростування вказаного розміру заборгованості за тілом кредиту та відсотками відповідачем суду не надано.
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню в сумі 12838,76 грн. 

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню, а саме на загальну суму в розмірі 22393,77 грн, з яких 9555,01 – за тілом кредиту, 12838,76 – за відсотками. 
У задоволенні іншої частини вимог слід відмовити.

При вирішення питання стягнення судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. 
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що на момент подання позову до суду складає 2662,40 грн.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №20790 від 18.03.2026 (а.с.1).
Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 35567,89 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 22393,77 грн, що становить 62,96% від ціни позову.
Отже з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1676,25 грн.
На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1390-4451 від 03.05.2024 у розмірі 22393,77 грн (двадцять дві тисячі триста дев`яносто три гривні 77 коп), де 9555,01 грн - тіло кредиту, 12838,76 грн – відсотки.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у сумі 1676,25 грн (одна тисяча шістсот сімдесят шість гривень 25 коп).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне найменування сторін та учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26 офіс 407, ЄДРПОУ 38548598;
Представник позивача: Кобзар Поліна Григоріївна, адреса м. Київ, бульвар. Лесі
Українки, 26, офіс 407, 01133, НОМЕР_3 ,
Відповідач: ОСОБА_1 ,РНОКПП НОМЕР_4 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя        Г.Л. Тимофєєва