1	Справа № 335/6398/26  2-а/335/137/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі головуючого судді Геєць Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Білоуса Сергія Анатолійовича, до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в особі представника адвоката Білоуса С.А. звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7285406 від 30.05.2026.
В обґрунтування позову представник позивача зазначав, що вказаною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1700,00 грн. за порушення ним п. 12.4 Правил дорожнього руху (далі – ПДР) України, а саме перевищення швидкості руху в межах населеного пункту на 59 км/год, а саме рухався зі швидкістю 109 км/год. Вважає постанову незаконною, оскільки в його діях відсутній склад правопорушення, а постанова прийнята із порушенням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», оскільки з даної фабули постанови неможливо встановити, хто саме керував та яким транспортним засобом, згідно із п. 7 оскаржуваної постанови, до постанови не додано жодного доказу на підтвердження вини ймовірного правопорушника, відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким здійснено вимірювання швидкості руху автомобіля позивача, у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не зазначено, чи був населений пункт с.Кугаївці позначений знаком 5.51 ПДР України, або п. 5.52 ПДР України, що унеможливлює притягнення до адміністративної відповідальності, у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не зазначено, з якої відстані вимірювалась швидкість автомобіля, та чи не була ця швидкість заміряна поза межами населеного пункту. З наведених підстав, просив вищезазначену постанову визнати протиправною та скасувати.
Відповідач в особі представника за довіреністю Дідур І.І. позовні вимоги не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що 30.05.2026 о 15 год. 58 хв. під час несення служби на автомобільній дорозі Р-48, 24 км + 300 м, у межах населеного пункту с. Кугаївці, поліцейським 1 взводу 1 роти батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП сержантом поліції Щуром Я.О. за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 № ТС000770 було зафіксовано рух транспортного засобу AUDI Q8 н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зі швидкістю 109 км/год при дозволеній швидкості руху в населеному пункті 50 км/год. Таким чином, водій перевищив встановлене обмеження швидкості на 59 км/год, чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП. Після фіксації порушення транспортний засіб AUDI Q8 н.з. НОМЕР_1 було зупинено. Поліцейський підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред`явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. На вимогу поліцейського, щодо пред`явлення зазначених документів водія, яким виявився ОСОБА_1 , було виконано у повному обсязі. 
Також відповідачем зазначено, що можливість використання вказаного приладу у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання). Прилад відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.
Жодними положеннями ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачено обмеження у використанні фото та відеотехніки в межах дії будь-яких дорожніх знаків. Дорожній знак 5.76 відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків. Закон не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.
В ході розгляду справи були роз`яснені права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно зі ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Також не було встановлено будь-яких порушень працівником УПП під час розгляду справи. Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 09.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі з її розглядом в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими ст.ст. 268–272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України). Судове засідання призначене на 22.06.2026 без повідомлення (виклику) сторін.
Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.
22.06.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його тексту до 29.06.2026.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В межах розгляду даної справи суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність прийнятої ним постанови, з таких підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 4 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, - що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі ст. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Постановою поліцейського 1 взводу 1 роти батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП сержанта поліції Щура Я.О. серії ЕНА №7285406 від 30.05.2026 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу розміром 1700,00 грн. 
За змістом цієї постанови, 30.05.2026 о 15 год. 58 хв. під час несення служби на автомобільній дорозі Р-48, 24 км + 300 м, у межах населеного пункту с. Кугаївці, поліцейським 1 взводу 1 роти батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП сержантом поліції Щуром Я.О. за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 № ТС000770 було зафіксовано рух транспортного засобу AUDI Q8 н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 зі швидкістю 109 км/год при дозволеній швидкості руху в населеному пункті 50 км/год. Таким чином, водій перевищив встановлене обмеження швидкості на 59 км/год, чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.
Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Позивач, заперечуючи факт порушення ним вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, посилається на те, що інспектором поліції порушено вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а саме здійснення вимірювання швидкості руху транспортного засобу способом утримання вимірювача швидкості в руках та за відсутності знаку, який інформує про змонтовану/розміщену фототехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, а тому вважає, що поліцейський розглянув справу, не маючи жодних підтверджуючих даних про скоєння позивачем адміністративного правопорушення.
Відповідачем, на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення разом з відзивом на позов та на виконання ухвали суду від 09.06.2026 надано суду відеозапис та фотоматеріали з приладу TruCam ТС000770; відеозапис з портативних відеореєстраторів VB400 №476142 та №476134; документи щодо метрологічної придатності відповідного приладу.
Щодо посилання позивача на недотримання порядку використання приладу фіксації швидкості TruCAM II LTI 20/20 TC № 008387, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.
Застосування поліцейськими технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення визначається ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Відповідно до п. 1 ч. 1 цієї статті, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення : фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
При цьому, дана норма не визначає вимог щодо експлуатації технічних приладів, що застосовуються поліцією, а вказує саме на можливість їх застосування та визначаємісця, де вони можуть бути застосовані. 
Враховуючи положення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», суд зазначає, що порядок експлуатації технічних приладів, зокрема, порядок здійснення відповідних вимірювань такими приладами, встановлюється саме експлуатаційними документами, про порушення яких позивач не стверджував у своєму позові і на відповідні вимоги таких документів не посилався. 
Отже, посилання позивача на те, що постанова поліцейського є незаконною, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCAM, який знаходився в руках поліцейського, а не був встановлений стаціонарно, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. 
Крім того, згідно з долученою до відзиву копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, лазерний вимірювач швидкості TruCam ТС000770, яким було зафіксовано правопорушення, відповідає вимогам технічної документації. Діапазон вимірювань швидкості – від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах +- 2 км/год. в діапозоні від 2 км/год. до 200 км/год.; +- 1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.
Міжповірочний інтервал для TruCAM визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік. 
Отже, прилади TruCAM конструктивно створені для утримування в руках під час вимірювань швидкості руху транспортних засобів. Їхнє основне призначення – це експлуатація в ручному режимі за утримування приладу в руках за безпосередньої участі оператора. Приладу TruCAM можуть працювати як в ручному режимі, так і в автоматичному. Значення максимально допустимих похибок під час вимірювань зазначені у свідоцтві про повірку.
Таким чином, в суду відсутні підстави вважати докази, а саме фото-, відеофіксацію правопорушення, здійснену за допомогою вищезазначеного технічного приладу TruCAM, недопустимими.
Також суд звертає увагу на ту обставину, що позивачем не зазначено доказів того, що використання, на його думку, вказаного приладу вимірювання швидкості в руках працівника поліції, вплинуло на результат вимірювання, внаслідок чого таке вимірювання швидкості є неправильним або недостовірним. 
Відповідно до пп. 5.70 п. 5 Додатку 4 до Правил дорожнього руху України, дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Згідно пп. «ґ» п. 8.4 ПДР інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.
Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, ст. 40 вказаного Закону, не передбачено обмеження права поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.
Дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.
В той же час, Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.
Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку з дотримання запровадженого Правилами дорожнього руху швидкісного режиму.
Тому, оскільки факт вчинення позивачем порушення вимог п. 12.4 ПДР України є доведеним, суд доходить висновку, що позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі, визначеному санкцією цієї статті. 
Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навів обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню. 
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку про наявність належних і допустимих доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, проведення розгляду справи у відповідності до вимог чинного законодавства, права особи, що притягується до адміністративної відповідальності не порушені.
Інспектор поліції при винесені оскаржуваної постанови, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описано правопорушення, яке було скоєно, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права.
Сама незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. 
З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Білоуса С.А. слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову – без змін. 
Судові витрати зі сплати судового збору у даному випадку розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 73–79, 139, 159, 205, 211, 217, 227–228, 241–246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , в особі представника Білоуса Сергія Анатолійовича, до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.
Постанову ЕНА №7285406 від 30.05.2026 року поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Кам`янець-Подільського району УПП в Хмельницькій області ДПП сержанта поліції Щура Я.О. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень, – залишити без змін.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повне рішення складено 29.06.2026.
Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:
Позивач – ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
Відповідач – Департамент патрульної поліції, адреса 03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3, ЄДРПОУ 40108646.

Суддя         Ю.В.Геєць