Справа № 275/420/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді Лівочки Л.І., 
при секретарі - Степанчук С.А.,
за участю: заявника - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Брусилівського районного суду Житомирської області цивільну справу №275/420/26 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.05.2026 звернувся до Брусилівського районного суду Житомирської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
В обгрунтування заяви вказав, що він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Народичі, Народицького району, Житомирської області, має статус потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС ( категорія 2). Згідно статті 55 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особи, які постійно проживали ( проживають) чи постійно працювали ( працюють) у зоні безумовного ( обов`язкового) відселення, мають право на зменшення віку за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років. Пенсійний вік при цьому знижується на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання чи роботи, але не більше 9 років.
Звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про оформлення пільгової пенсії, йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки не підтверджено період проживання у зоні безумовного ( обов`язкового) відселення в період з 26.04.1986 р. по 10.11.1989 р., згідно довідки від 10.02.2026 р. № 163, виданої ЦНАП Народицької селищної ради Житомирської області, оскільки документ видано на підставі військового квитка батька заявника, що не може бути підставою видачі зазначеного документу.
Вдруге звернувшись із заявою до ЦНАП Народицької селищної ради про підтвердження факту проживання у зоні безумовного ( обов`язково відселення) в період з 26.04.1986 року по 10.11.1989 року, йому було надано відповідь про неможливість підтвердити факт його проживання в смт. Народичі, Народицького району Житомирської області, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих факт проживання документів (книг по господарського обліку, будинкових книг).
В період з 26.04.1986 року по 10.11.1989 року заявник був неповнолітнім та проживав разом із батьками, які проживали в 
АДРЕСА_1 . Також в цей період часу батьки працювали в смт. Народичі Народицького району Житомирської області, про що свідчать записи з їх трудових книжок.
10.11.1989 року заявник був призваний до лав Радянської армії, про що свідчить запис у 
військовому квитку, виданому ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Іншим чином, як в судовому порядку встановити факт проживання заявника в смт. Народичі Житомирської області в період з 26.04.1986 р.по 10.11.1989 р. неможливо.
Просить встановити факт, що має юридичне значення про те, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 26.04.1986 року по 10.11.1989 року проживав в АДРЕСА_1 .
В суді заявник ОСОБА_1 підтримав вимоги своєї заяви, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просив заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи- Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі., проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував, якщо цей факт буде підтверджено належними доказами.
Суд, вислухавши заявника, свідків, дослідивши та оцінивши надані докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що заявник звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області з заявою для призначення пенсії та надав необхідні документи.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №064350009738 від 19.03.2026 р. заявнику ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки не підтверджено період проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення. До періоду проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не зараховано період з 26.04.1986р по 10.11.1989р згідно довідки від 10.02.2026р. №163, виданої ЦНАП Народницької селищної ради, оскільки документ видано на підставі військового квитка батька заявника, що не може бути підставою видачі зазначеного документу.
З листа начальника ЦНАП Народицької селищної ради Коростеньського району Житомирської області від 27.03.2026 року слідує, що факт проживання ОСОБА_1 ,1971 р.н., в смт. Народичі підтвердити не можуть в зв`язку з відсутністю підтверджуючих факт проживання документів (книг погосподарського обліку, будинкових книг).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в смт. Народичі Народицького району Житомирської області, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження та паспортом громадянина України.
Відповідно до посвідчення серіЇ НОМЕР_1 від 1990 року, ОСОБА_1 , 1971 р.н., являється постраждалим внаслідок Чорнобільської катастофи, категорія 2, як особа, що проживала в зоні обов"язкового відселення.
З військового (военного билету) квитка НОМЕР_2 від 10.11.1989 року, вбачається, що ОСОБА_1 ,1971 р.н. , 10.11.1989 року Народицьким комісаріатом Житомирської області був призваний до лав Радянської армії.
Відповідно до трудових книжок батьків заявника : ОСОБА_2 ,1941 р.н., та ОСОБА_3 ,1950 р.н., вони працювали в смт. Народичі Житомирської області та були звільнені з роботи ( ОСОБА_2 26.06.1991 року, а ОСОБА_3 29.07.1991 року) на підставі п.1 ст. 40 КЗпП УРСР у зв`язку з відселенням, передбаченим постановою Ради Міністрів УРСР від 23.08.90 року №288.
В суді свідок ОСОБА_4 показала, що вона навчалася в одному класі з ОСОБА_5 в середній школі в смт. Народичі. Після закінчення 8 класу ОСОБА_6 пішов навчатися в Бабиницьке ПТУ, яке знаходиться на відстані приблизно 3 кілометрів від смт. Народичі. Весь час до призова в армію заявник проживав разом з батьками в смт. Народичі недалеко від її будинку. В листопаді 1989 року ОСОБА_7 призвали до лав Радянської армії, вона була присутня на вечірці, коли його проводжали. В 1990 році у зв"язку з переселенням її сім"я переїхала до смт. Брусилова. Сім"я ОСОБА_8 переїхала до смт. ОСОБА_9 пізніше, в 1991 році, коли ОСОБА_10 повернувся з армії.
Свідок ОСОБА_11 в суді показала, що проживала по сусідству з сім"єю ОСОБА_12 , які проживали по АДРЕСА_1 . В смт. Народичі вона проживала з народження і до переселення в 1990 році. Мельника ОСОБА_13 знає з дитинства. Він спочатку навчався в середній школі в смт. Народичі, після закінчення 8 класу продовжив навчання в Бабиницькому ПТУ, яке розташоване на відстані 3-4 км від смт. Народичі, де навчався з 1986 року, але проживав вдома з батьками. В листопаді 1989 року він був призваний до лав Радянської армії. Пам"ятає як його проводжали. Після його повернення, через 2 роки додому, сім"я ОСОБА_12 переїхала до смт. Брусилів у зв"язку з переселенням. Вона переїхала в смт. Брусилів на півроку раніше.
Заявником, на підтвердження заявлених вимог , надано газету " Жовтневі зорі" Народицької селищної ради Житомирської області від 22 жовтня 1990 року, де розміщена стаття " Служать наші земляки", в якій вказано,що ОСОБА_6 , який закінчив школу, Бабиницьке СПТУ-39, працював у колггоспі ім. Леніна на теперішній час несе службу і свій конституційний обов"язок виконує відмінно. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків , встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1, п.5 ч.3 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинсатва, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутносаті юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод або інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 
Як слідує з роз"яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. "Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів , якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 
Заявником доведено факт його проживання в період з 26.04.1986 року по 10.11.1989 року в АДРЕСА_1 . 
Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а встановити даний факт в позасудовому порядку неможливо, а зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог заяви.
На підстав викладено та керуючись ст.ст. 12-13, 76-81, 263-265, 293, 352-355 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 26.04.1986 року по 10.11.1989 року проживав в АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя     Л. І. Лівочка