Справа № 681/1234/25
Провадження 1-кп/681/21/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14.05.2026           м.Полонне 

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судових засідань – ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника – адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полонному кримінальне провадження №12022244000000840 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троєщина Полонського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, розлученого, на утримані має одну неповнолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого; 

за ч.2 ст.289 КК України,
в с т а н о в и в:

15.01.2022 ОСОБА_5 з метою заволодіння транспортним засобом домовився про зустріч зі своїм знайомим ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 . 
В цей же день та місці в обідню пору доби ОСОБА_5 , зловживаючи довірою ОСОБА_4 , попросив в останнього у користування для власних потреб його автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «ACCENT 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 та через день пообіцяв повернути. В свою чергу ОСОБА_4 , довіряючи ОСОБА_5 , передав останньому ключ, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс на вищевказаний автомобіль. Однак ОСОБА_5 , не маючи заздалегідь наміру повертати потерпілому автомобіль, шляхом зловживання довірою заволодів автомобілем марки «HYUNDAI» моделі «АССЕNT» 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_3 (номер НОМЕР_4 ), вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 176224,75 грн, який в подальшому продав для ОСОБА_7 .
Вказаними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.289 КК України – незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Потерпілий в судовому засіданні показав, що 15.01.2022 він передав автомобіль для Боровицького який той мав йому повернути, однак не повернув. Цивільний позов підтримав, вказував, що у зв`язку з частковим відшкодуванням коштів ОСОБА_5 сума матеріальної шкоди зменшилася на 40 000 грн.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно він взяв машину у потерпілого та не повернув її йому. Про вчинене щиро шкодує. Цивільний позов визнає в частині матеріальної шкоди в повному обсязі, в частині моральної шкоди визнає частково.
Визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною і кваліфікацію його дій правильною за ч.2 ст.289 KK України.
Судом не встановлено наявності у діях обвинуваченого ознаки повторності, оскільки відсутні докази вчинення ним аналогічного кримінального правопорушення раніше, а також відсутній обвинувальний вирок, що набрав законної сили.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено. 
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття та часткове відшкодування шкоди потерпілому. 
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який є діючим військовослужбовцем, раніше не судимий, його позитивні характеристики, позицію потерпілого, який просив не позбавляти волі обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі з застосуванням іспитового строку. Підстав для застосування ст..69 КК України суд не вбачає.
Таке покарання щодо обвинуваченого є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а тому з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів.
Доля речових доказів по справі, підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
При вирішенні цивільного позову суд приходить до наступного.
Потерпілим ОСОБА_4 заявлено до суду цивільний позов про стягнення на його користь завданої злочином шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ст. 22 Цивільного кодексу (далі- ЦК) України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодовування.
Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В своїй позовній заяві потерпілий просить стягнути з ОСОБА_5 176224,75 грн. матеріальної шкоди (вартість автомобіля) та 50000 грн. моральної шкоди.
Щодо стягнення з обвинуваченого вартості автомобіля, то така сума є документально підтвердженою та підлягає стягненню з ОСОБА_5 .
Крім того, судом встановлено та підтверджено самим потерпілим, що під час розгляду справи ОСОБА_5 частково відшкодував потерпілому шкоду в сумі , тому сума відшкодування підлягає зменшенню та остаточно становить 136224 грн. 75 коп.
Щодо моральної шкоди.
Відповідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Частина 3 ст.23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» зі змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 у пункті 9 Постанови орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, психічних та інших/, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин.
У даному кримінальному провадженні є встановленим, що обвинувачений ОСОБА_5 15.01.2022 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України – незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у ОСОБА_4 .
Суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок викрадення у нього майна. 
Виходячи з викладеного, конкретних обставин справи, суд враховує передусім вимоги розумності і справедливості і вважає, що з врахуванням зазначених обставин розмір заявленої заподіяної потерпілим моральної шкоди є обґрунтованим, відповідає тяжкості та характеру завданої позивачу шкоди та підлягає до задоволення частково.
Зважаючи на досліджені судом обставини суд приходить до висновку, що з обвинуваченого підлягає до стягнення моральна шкода в сумі 20000 грн.
Керуючись ст.ст. 100, 314, 368, 370, 374-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_5 звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
Згідно з ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи та навчання. 
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 136224 грн. 75 коп. на відшкодування вартості викраденого автомобіля та 20000 грн. моральної шкоди, а всього 156224 (сто п`ятдесят шість тисяч двісті двадцять чотири) грн. 75 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Речові докази – автомобіль марки «HYUNDAI» моделі «ACCENT 2011 року випуску д.н.з. НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_5 , які знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_8 – залишити ОСОБА_8 , знявши з нього арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді від 07.12.2022.
Земельну ділянку з кадастровим номером 6822789200:08:005:0085, площею 2 га (реєстраційний номер майна 1343784968227), на яку накладено арешт накладений відповідно до ухвали слідчого судді від 23.09.2025, залишити під арештом для забезпечення виплат за цивільним позовом.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Державного бюджету України 1132 грн. 68 коп. вартості проведених експертиз.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція протягом тридцяти діб до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полонський районний суд.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча: ОСОБА_1