Справа № 712/14585/25
Провадження № 2/712/841/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого - судді Пономаря В.О.,
за участю секретаря судового засідання Рясик Д.Д.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування та визнання права власності у порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
І. Описова частина
1.1. Короткий виклад позиції позивача та відповідача
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є її сини: позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 . Після смерті спадкодавця позивач та ОСОБА_5 подали заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Черкаського нотаріального округу Степаненко А.М., тоді як відповідач заяву про прийняття спадщини не подавав та, за твердженням позивача, понад п`ять років перебуває за кордоном у Канаді.
Позивач вказує, що ОСОБА_4 була особою похилого віку, останні роки часто хворіла, не могла самостійно себе обслуговувати та потребувала постійного стороннього догляду. За твердженням позивача, догляд за матір`ю здійснювали він, ОСОБА_5 та дружина позивача, які забезпечували її ліками, продуктами харчування, побутовими потребами, сплачували комунальні платежі та організували її поховання.
На думку позивача, відповідач був обізнаний про безпорадний стан матері, однак допомоги їй не надавав, участі в догляді та матеріальному забезпеченні не брав, на зв`язок не виходив і на поховання матері не прибув. Таку поведінку відповідача позивач розцінює як ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік і хворобу перебував у безпорадному стані.
Посилаючись на положення ч. 5 ст. 1224 ЦК України, позивач просить суд усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 щодо спадкового майна, яке складається з 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача судові витрати.
Відповідач ОСОБА_3 правом на подання відзиву не скористався.
1.2. Рух справи в суді та процесуальні рішення
Позовна заява ОСОБА_1 22.10.2025 надійшла до Соснівського районного суду м. Черкаси.
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.10.2025 позовна заява залишена без руху, позивачу надано п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків.
Представником позивача ОСОБА_2 05.11.2025 подана заява про усунення недоліків. 
Ухвалою судді від 06.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.02.2026 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою суду від 17.06.2026, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача про долучення доказів.
Суд 17.06.2026 перейшов до стадії ухвалення рішення.
1.3. Позиція сторін у судовому засіданні
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги просили їх задовольнити з підстав, неведених у позові. 
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву та доказів на спростування позовних вимог не подав, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, та відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду, ухвалою суду від 17.06.2026 вирішено проводити заочний розгляд справи.
ІІ. Мотивувальна частина рішення
2.1. Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , 1939 року народження.
Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2024, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М., вбачається, що після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями за законом зазначеного у свідоцтві майна є її сини: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , кожен по 1/3 частці у спадщині.
Спадкова справа після смерті ОСОБА_4 заведена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Степаненко А.М. за № 21/2024, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 15.03.2024 № 76228769.
До складу спадкового майна, зазначеного у свідоцтві про право на спадщину за законом, входить 1/4 частина у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 . Вказана квартира є чотирикімнатною, загальною площею 84,7 кв. м, житловою площею 49,6 кв. м.
Зі свідоцтва про право власності на житло від 19.05.2017 вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була приватизована та належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних частках.
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2024 ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 . Право власності ОСОБА_5 на 1/12 частку у праві власності на квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 15.03.2024 № 370034391.
Також судом встановлено, що 28.05.2019 між ОСОБА_1 як замовником та Комунальним підприємством «Комбінат комунальних підприємств» укладено договір-замовлення № 2034 на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 . Зі змісту договору вбачається, що поховання мало бути проведене 29.05.2019 на Дахнівському кладовищі, а загальна вартість послуг склала 5 608,20 грн.
З наданого позивачем акта обстеження житлового приміщення від 27.04.2026, складеного представниками ОСББ «Героїв Майдану - 8», вбачається, що під час обстеження житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за вказаною адресою фактично не проживає.
У зазначеному акті вказано, що за результатами обстеження та зі слів сусідів встановлено, що орієнтовно з 2013 року ОСОБА_3 припинив фактичне проживання у квартирі та мешкав за іншими адресами; з 2017 року виїхав за межі України та до часу складення акта за місцем реєстрації не проживає; його особисті речі у квартирі відсутні; участі в утриманні житлового приміщення та оплаті житлово-комунальних послуг він не бере; за місцем реєстрації тривалий час не з`являється. Під час обстеження будь-яких ознак проживання ОСОБА_3 у вказаному житловому приміщенні не виявлено.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 , яка є дочкою позивача, пояснила, що ОСОБА_4 була її бабусею. Свідок зазначила, що близько 14 років фактично не бачила свого дядька – відповідача ОСОБА_3 , який тривалий час перебуває за кордоном. За її словами, відповідач за бабусею не доглядав, участі в її утриманні та забезпеченні потреб не брав. Свідок пояснила, що догляд за ОСОБА_4 фактично здійснювала її мати. Зі слів свідка, у ОСОБА_4 був підвищений рівень цукру в крові та підвищений артеріальний тиск, а останні два роки перед смертю вона без сторонньої допомоги не могла самостійно пересуватися по квартирі. Також свідок зазначила, що ОСОБА_3 фактично не проживав разом із родиною, з`являвся у квартирі лише для вирішення власних питань. Свідок намагалася знайти його через соціальні мережі та писала йому повідомлення приблизно 5-6 років тому, однак відповіді не отримала.
Допитана як свідок ОСОБА_7 , яка є дружиною позивача, пояснила, що відповідач ОСОБА_3 з 2013 року фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За її словами, у відповідача виникли боргові зобов`язання, після чого він виїхав за кордон. Свідок зазначила, що останні два роки перед смертю ОСОБА_4 фактично не вставала з ліжка та потребувала постійного стороннього догляду. Такий догляд полягав у забезпеченні її харчуванням, допомозі в побуті, дотриманні гігієни та забезпеченні інших щоденних потреб. За словами свідка, відповідач будь-якої допомоги у догляді за матір`ю не надавав. ОСОБА_7 також пояснила, що у 2017–2018 роках відповідачу писали повідомлення через месенджери «Viber» та «Telegram» з проханням піклуватися про матір, однак він на ці звернення не реагував, а згодом заблокував відправників. Свідок зазначила, що ОСОБА_3 бачив стан своєї матері, однак допомоги їй не надавав. З її слів, перед смертю у ОСОБА_4 стався інсульт, після чого вона померла в лікарні. Свідок також повідомила, що в той час відповідач перебував у квартирі, знаходився в одній кімнаті з матір`ю, однак належним чином на її стан не відреагував.
2.2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків, (спадщини), від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч. 2 цієї статті часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
За змістом ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той із подружжя, який його пережив, та батьки.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 є синами померлої ОСОБА_4 , а тому належать до спадкоємців першої черги за законом після її смерті.
Предметом спору в цій справі є наявність або відсутність правових підстав для усунення відповідача ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Безпорадним слід вважати стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя та потребує стороннього догляду, допомоги і піклування.
При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. 
У постанові Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 233/6868/15-ц зазначено, що під час вирішення спору про усунення особи від права на спадкування суд має встановити сукупність обставин, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані та потребу спадкодавця в допомозі саме цієї особи.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23.02.2022 у справі № 626/1700/20, відповідно до якого ухилення характеризується умисною формою вини, а спадкоємець може бути усунений від права на спадщину лише при одночасному настанні та доведеності зазначених фактів у їх сукупності.
Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 у справі № 200/21452/15-ц зазначив, що безпорадним станом спадкодавця є такий стан, під час перебування у якому особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування; він викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Безпорадним необхідно розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Безпорадний стан необхідно доводити відповідними записами в медичних документах.
Отже, сам по собі факт непроживання спадкоємця разом зі спадкодавцем, відсутність тісного спілкування, перебування за кордоном, неучасть в оплаті комунальних платежів або організації поховання не є самостійною та достатньою підставою для усунення від права на спадкування. Такі обставини можуть оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами, однак не замінюють необхідності доведення безпорадного стану спадкодавця, потреби в допомозі саме відповідача, можливості відповідача таку допомогу надати та його умисного ухилення від її надання.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи надані позивачем докази, суд виходить з того, що факт смерті ОСОБА_4 , відкриття спадщини після її смерті, склад спадкового майна та належність позивача, ОСОБА_5 і відповідача ОСОБА_3 до спадкоємців першої черги за законом підтверджуються належними письмовими доказами.
Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 брав участь в організації поховання матері, що підтверджується договором-замовленням № 2034 від 28.05.2019 на організацію та проведення поховання ОСОБА_4 . Водночас ця обставина сама по собі не свідчить про наявність передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України підстав для усунення відповідача від права на спадкування, оскільки участь одного спадкоємця в організації поховання не доводить умисного ухилення іншого спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві за життя.
Актом обстеження житлового приміщення від 27.04.2026 підтверджується, що ОСОБА_3 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовно з 2013 року припинив фактичне проживання у квартирі, з 2017 року виїхав за межі України, особисті речі у квартирі відсутні, участі в утриманні житлового приміщення та оплаті житлово-комунальних послуг він не бере.
Разом з тим, зазначений акт підтверджує переважно факт непроживання відповідача у квартирі та його неучасть в утриманні житлового приміщення. Цей документ не містить відомостей про стан здоров`я ОСОБА_4 перед смертю, не підтверджує її безпорадного стану, потреби у постійному сторонньому догляді, звернення до відповідача по допомогу або відмову відповідача від такої допомоги.
З показань свідків вбачається, що ОСОБА_4 останні роки життя мала проблеми зі здоров`ям, зокрема підвищений рівень цукру в крові, підвищений артеріальний тиск, а останні два роки перед смертю, зі слів свідків, потребувала сторонньої допомоги у пересуванні по квартирі, харчуванні, побуті та забезпеченні гігієнічних потреб. Також свідки повідомили, що відповідач фактично не проживав у квартирі, тривалий час перебував за кордоном, участі в догляді за матір`ю не брав, а на повідомлення через месенджери не реагував.
Разом з тим суд враховує, що свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є близькими родичами позивача, відповідно дочкою та дружиною позивача, у зв`язку з чим їхні показання підлягають оцінці з урахуванням можливої заінтересованості у результаті розгляду справи.
Суд не відкидає показання зазначених свідків лише з підстав родинних відносин із позивачем, однак зазначає, що у справах цієї категорії, з огляду на винятковий характер усунення особи від права на спадкування, такі показання мають узгоджуватися з іншими належними, допустимими та достатніми доказами, які підтверджують усі юридично значущі обставини, передбачені ч. 5 ст. 1224 ЦК України.
У матеріалах справи відсутні медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_4 у період, який передував її смерті, зокрема виписки з історії хвороби, висновки лікарів, документи про встановлення інвалідності, потребу у сторонньому догляді, документи органів соціального захисту або інші об`єктивні докази, які б підтверджували, що спадкодавець перебувала саме у безпорадному стані у розумінні ч. 5 ст. 1224 ЦК України.
Зі свідчень свідків убачається, що ОСОБА_4 мала захворювання та потребувала допомоги в побуті. Однак сам по собі похилий вік, наявність захворювань, підвищеного тиску, цукрового діабету чи погіршення стану здоров`я не є тотожними безпорадному стану в розумінні ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Для застосування цієї норми необхідно встановити, що особа була неспроможною самостійно забезпечити умови свого життя та потребувала стороннього догляду, допомоги і піклування.
Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4 або особи, які здійснювали за нею догляд, зверталися саме до відповідача ОСОБА_3 з конкретними проханнями про надання допомоги, а відповідач, маючи реальну можливість таку допомогу надати, свідомо та умисно ухилявся від її надання.
Посилання свідка ОСОБА_7 на те, що відповідачу у 2017-2018 роках писали повідомлення через месенджери «Viber» та «Telegram» з проханням піклуватися про матір, суд оцінює критично, оскільки відповідне листування, скріншоти повідомлень, докази їх направлення та отримання відповідачем суду не надані. Отже, суд позбавлений можливості перевірити зміст таких повідомлень, час їх направлення, адресата та реакцію відповідача.
Так само пояснення свідків про те, що відповідач бачив стан матері та не реагував на нього, не підтверджені іншими доказами, зокрема доказами перебування відповідача в Україні або у спірній квартирі в конкретний період, доказами його обізнаності про стан здоров`я матері, реальної можливості надавати їй допомогу, а також умисної відмови від такої допомоги.
Суд також враховує, що з показань свідків та пояснень позивача вбачається, що фактичний догляд за ОСОБА_4 здійснювали позивач та дружина позивача. Водночас у контексті ч. 5 ст. 1224 ЦК України сам факт здійснення догляду одними спадкоємцями не є достатньою підставою для усунення іншого спадкоємця від права на спадкування. Позивач має довести не лише те, що він або інші особи фактично доглядали за спадкодавцем, а й те, що спадкодавець потребувала допомоги саме відповідача, відповідач мав можливість таку допомогу надати та умисно ухилився від її надання.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності передбачених законом підстав для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
2.3. Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та не підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом відмовити повністю.
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 25.06.2026.
Найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя           В.О. Пономар