Справа № 438/1981/25 
Провадження 2/438/136/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

14 травня 2026 року Бориславський міський суд Львівської області у складі:
головуючого-судді Слиша А.Т.,
за участі секретаря судового засідання Кекош Н.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача - адвоката Петруняк О.Б.,
представника третьої особи, органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області: Ваверчак О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у справі загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, 

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовними вимогами до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є її рідною донькою, яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2015 року з ОСОБА_3 , який розірвано рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 16 жовтня 2018року. Зазначене рішення вступило 16 листопада 2018 року.
У вищезазначеному шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого є відповідачка у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Батько внука ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , стрілець-снайпер мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , призваний до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 , зник безвісти ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання по стримуванню російської агресії на позиціях поблизу населеного пункту Котлинне Покровського району Донецької області. Згідно сповіщення військової частини НОМЕР_1 , 23січня 2025 року №219. Згодом, було знайдено тіло ОСОБА_3 . Факт смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
Внук ОСОБА_4 на даний час є малолітнім, з жовтня 2023 року проживає разом з позивачкою та виховується нею.
Відповідачка ОСОБА_2 , з жовтня 2023 року свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_4 , не утримує його матеріально, взагалі не цікавиться його життям, здоров`ям та вихованням, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, незважаючи на те, що є молодою, здоровою, працездатною особою.
Обов`язки по вихованню та утриманню малолітнього внука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконує позивачка у справі, так як внук проживає разом з нею, і позивачка забезпечує його всім необхідним для нормального проживання, розвитку та навчання.
Відповідачка ОСОБА_2 взагалі не турбується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина ОСОБА_4 , його підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не забезпечує йому доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не забезпечує необхідного для дитини харчування, медичного догляду, не проявляє до сина материнської уваги та турботи, тобто повністю усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків.
З приводу такої безвідповідальної умисної поведінки відповідачки ОСОБА_2 позивач звернулася із письмовою заявою в орган опіки та піклування Бориславської міської ради.
З метою перевірки тих фактів, що відповідачка у справі ОСОБА_2 свідомо, умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично самоусунулася від своїх батьківських обов`язків, не дбає про його фізичний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує, комісія служби у справах дітей Бориславської міської ради неодноразово провела перевірки за місцем фактичного проживання позивачки ОСОБА_1 разом з внуком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , так і за зареєстрованим місцем проживання відповідачки ОСОБА_2 та малолітнього внука ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_2 .
Згідно акту обстеження умов проживання проведеного комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради від 24 жовтня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає позивачка ОСОБА_1 разом з внуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., житло в якому позивач проживає разом з внуком складається з одноповерхового житлового будинку, в якому є три житлові кімнати, коридор, кухня, ванна кімната, вбиральня. Помешкання забезпечене всім необхідним для нормальної життєдіяльності, є всі предмети домашнього вжитку, умови проживання задовільні. Дитина має окреме спальне місце для сну, шафу для одягу, куточок дозвілля. Комісією також встановлено, що позивач ОСОБА_1 впродовж трьох років утримує та виховує малолітнього внука ОСОБА_4 . Мати життям дитини не цікавиться, з сином не проживає, матеріально не забезпечує. Батько дитини загинув захищаючи кордони держави на війні. Станом на 24 жовтня 2025 року баба з онуком проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту обстеження умов проживання проведеного комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради від 06 листопада 2025 року відповідачка ОСОБА_2 умисно не відчинила двері квартири АДРЕСА_3 комісії служби у справах дітей Бориславської міської ради і не надала можливості провести обстеження умов проживання, хоча того дня була вдома, так як згодом вчинила пожежу у своїй квартирі, що стверджується актом про пожежу від 06 листопада 2025 року.
Згідно акту обстеження умов проживання проведеного комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради від 06 листопада 2025 року., за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає позивач разом з внуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житло в якому проживає позивачка разом з внуком складається з одноповерхового житлового будинку, в якому є три житлові кімнати, коридор, кухня, ванна кімната, вбиральня. Помешкання забезпечене всім необхідним для нормальної життєдіяльності, є всі предмети домашнього вжитку, умови проживання задовільні. Дитина має окреме спальне місце для сну, шафу для одягу, куточок дозвілля. Комісією також встановлено, що позивач ОСОБА_1 впродовж трьох років утримує та виховує малолітнього внука ОСОБА_4 . Мати життям дитини не цікавиться, не бере участі у його вихованні, з сином не проживає, матеріально не забезпечує. Батько дитини загинув захищаючи кордони держави.
Також комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради проведене чергове обстеження умов проживання 08 грудня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає позивач ОСОБА_1 разом з внуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., що стверджується актом обстеження умов проживання від 08 грудня 2025року. Комісією встановлено, що житло, в якому проживає позивачка разом з внуком складається з одноповерхового житлового будинку, в якому є три житлові кімнати, коридор, кухня, ванна кімната, вбиральня. Помешкання забезпечене всім необхідним для нормальної життєдіяльності, є всі предмети домашнього вжитку, умови проживання задовільні. Дитина має окреме спальне місце для сну, шафу для одягу, куточок дозвілля. Комісією також встановлено, що позивач ОСОБА_1 , впродовж трьох років утримує та виховує малолітнього внука ОСОБА_4 . Мати життям дитини не цікавиться, не бере участі у його вихованні, з сином не проживає, матеріально не забезпечує. Батько дитини загинув на війні. Станом на 08 грудня 2025 року баба з онуком проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи ОСОБА_1 та висновку оцінки потреб сім`ї, складених фахівцем Бориславського міського центру надання соціальних послуг Калин А.М. від 11 грудня 2025 року, встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає разом з внуком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , стан помешкання задовільний, є наявні всі комунальні вигоди. Працює продавцем у магазині, самостійно утримує та виховує внука ОСОБА_4 . Внук ОСОБА_4 почуває себе добре, зовнішній вигляд охайний, бабуся забезпечує його повноцінним харчуванням, дитина забезпечена всім необхідним для нормальної життєдіяльності. Мати не цікавиться життям свого сина, фінансово не допомагає. Батько внука загинув на війні при виконанні бойового завдання. Батьківський потенціал бабусі на належному рівні, матеріальний стан стабільний. 
Основними ознаками та чинниками, що сприяють складній життєвій обставині є конфлікт між бабусею та мамою хлопчика і невиконання мамою ОСОБА_4 своїх батьківських обов`язків.
Довідкою, виданою педіатром КНП «Центральна міська лікарня м.Борислава» від 25 вересня 2025 року стверджено, що протягом останніх двох років мати малолітнього ОСОБА_4 - відповідачка ОСОБА_2 не зверталася в поліклініку з дитиною, а під час хвороби внука ОСОБА_4 за отриманням медичної допомоги до педіатра вказаного медичного закладу звертається лише позивачка у справі.
Психолого-педагогічною характеристикою Бориславського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №4 ім.С.Коваліва від 14 жовтня 2025 року за №162 на учня 4-Б класу Бориславського ЗЗСО І-ІІІст. №4 ім.С.Коваліва ОСОБА_4 стверджено, що мати, ОСОБА_2 , не бере участі у вихованні та навчанні сина. Другий рік ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 , яка є для нього найближчою людиною та опікуном. Бабуся приділяє хлопчику належну увагу, піклується про його навчання та виховання. Саме бабуся, тобто позивач у справі, відвідує батьківські збори, підтримує тісний зв`язок з класним керівником, бере участь у житті класу.
Відповідачка у справі ОСОБА_2 свідомо систематично протягом тривалого періоду часу нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню свого малолітнього сина ОСОБА_4 , така її умисна безвідповідальна поведінка лише шкодить інтересам дитини.
Відсутність протягом тривалого періоду часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, є у відповідності з п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України підставами для позбавлення відповідачки ОСОБА_2 батьківських прав.
Враховуючи наведене просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Борислав Львівської області.
Ухвалою судді від 29 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження.
Відзиву чи клопотань від відповідача ОСОБА_2 до суду не надходило.
Проведення підготовчого судового засідання неодноразово відкладалось у зв`язку із заявленими клопотаннями відповідачки, а також у зв`язку із неявкою останньої у судове засідання, про причину своєї неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.
Було задоволено клопотання представника третьої особи виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як органу опіки та піклування Ваверчак О.П. про долучення доказів - висновку виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_4 та рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 16 квітня 2026 року №88 «Про затвердження висновку виконавчого комітету Бориславської міської ради, як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 »
Ухвалою суду від 16 квітня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву та просили задовольнити, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві. Позивачка наголосила, що не спілкується з відповідачем, оскільки остання не бере слухавку, на зв`язок не виходить, участі у житті дитини не приймає.
Представник третьої особи, виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області як органу опіки та піклування Ваверчак О.П. , враховуючи зміст висновку та рішення виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 16.04.2026року №88 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_4 , підтримала позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленою належним чином про час та місце судового розгляду, у судове засідання у справі, призначене на 04 травня 2026 року не заявилась. 
Конверт з рекомендованим повідомленням та судовою повісткою з повідомленням про судові засідання, направлений на зареєстровану адресу місця проживання відповідача ОСОБА_2 повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до практики Верховного Суду (постанова від 18 березня 2021 року у справі №443/3142/24, постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17) є достатніми для того, щоб вважати повідомлення належним.
Оскільки належним чином повідомлена відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явилась у судове засідання, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, та враховуючи позицію позивача, суд вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності відповідача ОСОБА_2 .
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, заслухавши думку малолітнього ОСОБА_4 , показання свідків, Отже, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачки.
Представник третьої особи виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області (як органу опіки і піклування) Подставек Г.І. у судовому засіданні позов підтримала. Повідомила, що письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_10 стосовно доньки ОСОБА_11 приймався у відсутності відповідача, оскільки остання не бажала з`являтись на засідання органу опіки та піклування.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, прийшов до наступного висновку.
Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст.165 СК України).
Положеннями частини 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини (прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаної Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Вирішуючи позовні вимоги, суд керується наступними нормами чинного законодавства. 
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 ЄСПЛ наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.
У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
При визначенні інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти - інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків з сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною, а також в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Також у ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із частинами 2 та 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (про що стверджує позивач у цій справі); 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
За положенням частини 6 статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України року встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 6 цієї ж статі - доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 12.02.2024 у справі № 202/1931/22, від 07.02.2022 у справі № 759/3554/20, від 18.02.2021 у справі № 645/920/19.
ВС у справі №459/3411/18 в постанові від 29.09.2021 вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).
Аналізуючи доводи позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, щодо позбавлення батьківських прав 
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що копією свідоцтва про народження серій НОМЕР_3 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориславського міського управління юстиції у Львівській області від 12 лютого 2016 року (а.с.14)
Батько ОСОБА_4 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного регіонального управління Міністерства юстиції серії НОМЕР_2 від 04 липня 2025 року (а.с.18).
Відповідно акту, складеною комісією ПП «Борислав Комфорт від 25 вересня 2025року позивач ОСОБА_1 з жовтня 2023 року проживає за адресою місця своєї реєстрації разом з внуком ОСОБА_4 без реєстрації (а.с.35).
Актом за №156 ОСББ «Надія-114» про фактичне проживання особи малолітнього ОСОБА_4 від 31 жовтня 2025року, та актами обстеження умов проживання складеними комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради від 24.10.2025року, 06 листопада 2025року, та від 06.11.2025року, від 08.12.2025року підтверджено фактичне проживання протягом трьох років малолітнього ОСОБА_4 разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою місця проживання позивачки: АДРЕСА_1 .
Відповідно акту обстеження умов проживання проведеного комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради від 24.10.2025р., за адресою: АДРЕСА_1 , стверджено, що позивач ОСОБА_1 фактично протягом 3-х років проживає разом з внуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житло в якому позивач проживає разом з внуком складається з одноповерхового житлового будинку, в якому є три житлові кімнати, коридор, кухня, ванна кімната, вбиральня. Помешкання забезпечене всім необхідним для нормальної життєдіяльності, є всі предмети домашнього вжитку, умови проживання задовільні. Дитина має окреме спальне місце для сну, шафу для одягу, куточок дозвілля. Комісією також встановлено, що позивач ОСОБА_1 впродовж трьох років утримує та виховує малолітнього внука ОСОБА_4 . Мати життям дитини не цікавиться, з сином не проживає, матеріально не забезпечує. Батько дитини загинув захищаючи кордони держави на війні. Станом на 24.10.2025року баба з онуком проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту обстеження умов проживання проведеного комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради від 06.11.2025року стверджено, що комісія не обстежила умови проживання відповідачки ОСОБА_2 за адресою: квартира АДРЕСА_3 , оскільки дверей членам комісії не відчинено.
Згідно акту про пожежу від 06.11.2025року, складеного уповноваженою посадовою особою ДСНС головним інспектором відділу №1 Дрогобицького РУ ЦЗ та ПДТУ ДСНС України у Львівській області Милимук О.С. стверджено факт пожежі на площі 10 м.кв., що виникла 06.11.2025р. о 10год.37хв. у житловій кімнаті квартири АДРЕСА_3 .
Згідно акту обстеження умов проживання проведеного комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради від 06.11.2025р., за адресою: АДРЕСА_1 , стверджено, що позивач ОСОБА_1 фактично проживає разом з внуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житло в якому позивач проживає разом з внуком складається з одноповерхового житлового будинку, в якому є три житлові кімнати, коридор, кухня, ванна кімната, вбиральня. Помешкання забезпечене всім необхідним для нормальної життєдіяльності, є всі предмети домашнього вжитку, умови проживання задовільні. Дитина має окреме спальне місце для сну, шафу для одягу, куточок дозвілля. Комісією також встановлено, що позивач ОСОБА_1 впродовж трьох років утримує та виховує малолітнього внука ОСОБА_4 . Мати життям дитини не цікавиться, не бере участі у його вихованні, з сином не проживає, матеріально не забезпечує. Батько дитини загинув захищаючи кордони держави.
Згідно акту обстеження умов проживання проведеного комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради від 08 грудня 2025р. за адресою: АДРЕСА_1 , стверджено, що позивачка ОСОБА_1 фактично проживає разом з внуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Комісією встановлено, що житло, в якому позивач проживає разом з внуком складається з одноповерхового житлового будинку, в якому є три житлові кімнати, коридор, кухня, ванна кімната, вбиральня. Помешкання забезпечене всім необхідним для нормальної життєдіяльності, є всі предмети домашнього вжитку, умови проживання задовільні. Дитина має окреме спальне місце для сну, шафу для одягу, куточок дозвілля. Комісією також встановлено, що позивач ОСОБА_1 впродовж трьох років утримує та виховує малолітнього внука ОСОБА_4 . Мати життям дитини не цікавиться, не бере участі у його вихованні, з сином не проживає, матеріально не забезпечує. Батько дитини загинув на війні. Станом на 08 грудня 2025року баба з онуком проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно акту обстеження умов проживання проведеного комісією служби у справах дітей Бориславської міської ради від 30 березня 2026року за адресою: АДРЕСА_4 , стверджено, що бабуся відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_12 за вказаною адресою проживає одна. Онука ОСОБА_2 за вказханою адресою не проживає.
Згідно акту оцінки потреб сім`ї/особи ОСОБА_1 та висновку оцінки потреб сім`ї, складених фахівцем Бориславського міського центру надання соціальних послуг ОСОБА_13 від 11.12.20025року, стверджено, що позивач ОСОБА_1 проживає разом з внуком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , стан помешкання задовільний, є наявні всі комунальні вигоди. Працює продавцем у магазині, самостійно утримує та виховує внука ОСОБА_4 . Внук ОСОБА_4 почуває себе добре, зовнішній вигляд охайний, бабуся забезпечує його повноцінним харчуванням, дитина забезпечена всім необхідним для нормальної життєдіяльності. Мати не цікавиться життям свого сина, фінансово не допомагає. Батько внука загинув на війні при виконанні бойового завдання. Батьківський потенціал бабусі на належному рівні, матеріальний стан стабільний. 
Довідкою, виданою педіатром КНП «Центральна міська лікарня м.Борислава» від 25.09.2025р. стверджено, що протягом останніх двох років мати малолітнього ОСОБА_4 - відповідачка ОСОБА_2 не зверталася в поліклініку з дитиною, а під час хвороби внука ОСОБА_4 за отриманням медичної допомоги до педіатра вказаного медичного закладу звертається лише бабуся ОСОБА_1 .
Психолого-педагогічною характеристикою Бориславського ЗЗСО І-ІІІ ступенів №4 ім. С.Коваліва від 14.10.2025року за №162 на учня 4-Б класу Бориславського ЗЗСО І-ІІІ ст. №4 ім. С.Коваліва ОСОБА_4 стверджено, що мати, ОСОБА_2 , не бере участі у вихованні та навчанні сина. Другий рік ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_1 , яка є для нього найближчою людиною та опікуном. Бабуся приділяє хлопчику належну увагу, піклується про його навчання та виховання. Саме бабуся ОСОБА_1 відвідує батьківські збори, підтримує тісний зв`язок з класним керівником, бере участь у житті класу.
Листом-відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_7 за №3935 від 18.03.2026року стверджено, що відповідачка ОСОБА_2 як єдиний законний представник малолітнього ОСОБА_4 не зверталася за оформленням належного її сину ОСОБА_4 грошового забезпечення, пенсії по втраті годувальника та одноразової грошової допомоги за загиблого батька ОСОБА_3 .
Згідно з висновком органу опіки та піклування Бориславської міської ради Львівської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бориславської міської ради Львівської області від 16 квітня 2026 року за №88 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , врахувавши, що мати ОСОБА_2 самоусунулася від виховання дитини, не дбає про його фізичний та моральний розвиток, матеріально не забезпечує, не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям, з сім`єю не проживає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина, виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є доцільним та відповідає інтересам дитини. (а.с.104).
Як вбачається з даного висновку, у ньому зазначені істотні обставини, які переконливо свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків та може зашкодити розвиткові дитини.
Висновок містить конкретні посилання на винні дії або бездіяльність відповідача, які свідчать про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, викладені в ньому підстави для позбавлення батьківських прав носять конкретний характер.
З матеріалів позовної заяви та з пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що підставами для позбавлення відповідача материнських прав позивач зазначає те, що її донька - матір внука ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться розвитком дитини, не підтримує з нею ніяких стосунків, самоусунулась від допомоги при вихованні та утриманні дитини.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_4 підтвердили обставини, встановлені в ході дослідження письмових доказів. 
Зокрема, свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні надала наступні показання, що вона працює вчителем початкових класів у Бориславському ЗЗСО І-ІІІ ступенів №4 імені С.Коваліва та класним керівником учня 4-го класу ОСОБА_4 . У Бориславському ЗЗСО І-ІІІ ступенів №4 імені С.Коваліва ОСОБА_4 навчається з 01.09.2022року. У школу хлопчика привела мама ОСОБА_2 і спочатку цікавилася ним. Однак, у 2-му класі картина змінилася, мати перестала цікавитися навчання сина ОСОБА_4 . Спочатку ОСОБА_2 говорила, що шукає роботу і тому не має часу цікавитися навчанням сина ОСОБА_4 . Успіхи у навчанні ОСОБА_4 погіршилися, приходив у школу без виконаного домашнього завдання. А згодом мама ОСОБА_4 взагалі припинила приходити в школу. Свідку відомо, що з початку 3-го класі учень ОСОБА_4 проживає разом зі своєю бабусею ОСОБА_1 за адресою її місця проживання. Відколи ОСОБА_4 почав проживати разом з бабусею ОСОБА_1 , то завжди був доглянутий, має необхідні шкільні приладдя, виконує домашні завдання. Бабуся ОСОБА_1 супроводжує внука ОСОБА_4 до школи та на позашкільні заняття, підтримує у навчанні та розвитку здібностей. Саме бабуся відвідує батьківські збори, підтримує тісний зв`язок з класним керівником, бере участь у житті класу, супроводжує ОСОБА_4 під час екскурсій. Мати ОСОБА_2 не бере участі у вихованні та навчанні сина.
Опитаний малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що тривалий час проживає разом з бабусею ОСОБА_1 . Ходить до школи. З мамою не спілкується, вона до нього не телефонує, не вітає його зі святами та не дарує подарунків. Вони з бабусею ОСОБА_1 проводять вільний час разом, граються. До того часу, як перейшов проживати до бабусі ОСОБА_1 , жив з мамою ОСОБА_2 на вулиці Коваліва міста Борислава. Потім невеликий час проживав у прабабусі ОСОБА_12 . Повертатися жити до мами не хоче, оскільки мама ОСОБА_2 не давала йому їсти, не цікавилась його навчанням в школі, не давала грошей, нічого для нього не робила. У мами ніколи не було грошей, так як вона не працювала і шукала роботу. Жити разом з бабусею ОСОБА_1 йому добре, краще ніж з мамою. Бабуся доглядає за ним, допомагає у вивченні домашнього завдання, їздить з ним на екскурсії.
Суд вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток сина як складову виховання; взагалі не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. 
Таким чином своєю девіантною поведінкою відповідач негативно впливає на духовний та моральний розвиток дитини.
Під час розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробив, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчиняла.
Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні відповідачем його малолітньої сина ОСОБА_4 , судом не встановлено. 
Суд вважає, що в матеріалах справи наявні беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем ОСОБА_2 , які свідчать про її ухилення від виховання дитини та є достатніми підставами для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини.
Крім цього суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде порушувати права дитини, гарантовані Декларацією прав дитини, Конвенцією про права дитини, Сімейним кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства».
Відповідно до статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.
Суд, заслухавши думку дитини, її категоричне ставлення до відповідача викликане психотравмуючим фактором.
Разом з тим, враховуючи встановлені судом обставини, малолітній вік дитини, суд вважає, що на час розгляду справи зміна звичних для малолітньої дитини умов життя та кола оточуючих близьких людей, за відсутності в матеріалах справи даних про наявність у відповідача ОСОБА_2 належного контакту з дитиною та його прихильності до дитини, стане для малолітньої дитини психотравмуючим фактором. Зазначені наслідки негативно вплинуть на психічний стан малолітньої дитини, та потребує знаходження у звичному для себе оточенні рідних, яким довіряє та до яких відчуває прив`язаність.
Констатуючи безумовне право матері на особисте виховання своєї дитини, суд вважає, що в даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам малолітньої дитини, які мають братися до уваги в першу чергу.
Відповідно, аналізуючи встановлені обставини справи та наведені норми національного і міжнародного права, приймаючи до уваги те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків так і для дітей (ст. 166 СК України), виходячи із захисту інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім цього, відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. 
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч.1 -ч.3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).
Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України).
Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).
Отже, з урахування вище вказаного, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2025 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь позивача.
При цьому суд зазначає, що розмір аліментів не є сталою величиною та може бути змінений відповідно до ч.1 ст.192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Згідно з пунктом 14 частини другої статті 3 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Таким чином, згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача користь судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок та в дохід держави судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню гривень 20 копійок.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.13, 19, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд , -

у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача: Виконавчий комітет Бориславської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженку м.Борислава Львівської області, батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Борислав Львівської області.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженки м.Борислава Львівської області, місце проживання АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2025 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженки м.Борислава Львівської області, місце проживання АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок та в дохід держави судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 14 травня 2026 року.

Суддя Андрій СЛИШ