Справа № 536/192/26 
провадження 2/527/842/26 

РІШЕННЯ 
іменем України 

16 червня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді   - Олефір А.О.,
з участю секретаря 
судового засідання   - Семенової К.М.,
представника відповідача - Руль М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 536/192/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247», який подано представником позивача Кравченком Олексієм Юрійовичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :
05 лютого 2026 року представник позивача звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.02.2026 року матеріали позовної заяви передано за територіальною підсудністю до Глобинського районного суду Полтавської області.
31 березня 2026 року від Кременчуцького районного суду Полтавської області до Глобинського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, 31 березня 2026 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено головуючого суддю Олефір А.О..
В обґрунтування позовних вимог представник зазначив, що 18.12.2024 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 4988 від 18.12.2024 року в електронній формі. За умовами п. 2.1. укладеного між позивачем та відповідачем Договору про споживчий кредит, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Пунктом 2.5. Договору про споживчий кредит встановлено, що позика надається строком на 30 (тридцять) днів. Відповідно до п. 2.2. Кредит надається споживачу шляхом безготівкового перерахунку на номер особистого електронного платіжного засобу споживача 4441111051106163. Позивачем в порядку встановленому п. 2.2. Договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 6000,00 грн, що підтверджується повідомленням ТОВ «ПРОФІТГІД», номер платіжної інструкції 900826197. Таким чином, позивачем належним чином виконані умови Договору про споживчий кредит, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість за Договором про споживчий кредит зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів. Протягом строку дії Кредиту, встановленого пунктом 2.3. Договору, розмір основних процентів складає: - 1.0 % від суми Кредиту, але не менше ніж гривень копійок за перший день користування Кредитом; - 1.0 % від суми Кредиту, щоденно, за кожен день користування Кредитом, починаючи з першого дня в межах строку Кредиту, зазначеного в пункті 2.3 цього Договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення Кредиту та належних на дату погашення платежів. Відповідно до ст. 21 ч. 3 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно п. 2.1, 2.5.1 Договору про споживчий кредит, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 03.12.2025 року становить 18000,00 грн, з яких: 6000,00 грн – основний борг; 12000,00 грн - відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 18000,00 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
02 червня 2026 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначила, що позовні вимоги відповідач визнає частково, а саме в розмірі 6000,00 грн суми основного боргу та 1860,00 грн відсотків за користування кредитним коштами, виходячи з наступного. 18.12.2024 між ТОВ «Гроші 247» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №4988. Умовами договору, зокрема п. 2.1. визначено, що кредитодавець надає споживачу на умовах, що передбачені цим договором, споживчий кредит у розмірі 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у п. 2.5. цього договору. Відповідно до п.2.5 договору строк кредиту складає 30 днів, який починається з 18.12.2024, кредит має бути повернуто до 17.01.2025 згідно з цим договором. Згідно з п. 2.5.1. договору протягом строку дії кредиту, встановленого п. 2.3. договору розмір основних процентів складає: 1,0% від суми кредиту, але не менше ніж гривень копійок за перший день користування кредитом; 1,0% від суми кредиту, щоденно, за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня в межах строку кредиту, зазначеного в п. 2.3 цього договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів. Згідно із п.п.2.5.2 договору передбачено, що у разі, якщо споживач не повернув кредит у строк, встановлений пунктом 2.3 договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 2.5. договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами, в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України (порушення грошового зобов`язання).
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Гроші 24» заборгованість за договором про споживчий кредит №4988 від 18.12.2024 у загальному розмірі становить 18000 грн, з яких 6000 грн - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 12000 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими за період з 18.12.2024 по 03.12.2025.
Враховуючи, що договір про споживчий кредит №4988 від 18.12.2024 укладений на визначений термін, за яким відповідач повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, відповідач не заперечує щодо стягнення з нього процентів за користування кредитом відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, які нараховані згідно з пунктом 2.5.1. договору в межах строку, визначеного пунктом 2.5. договору, з 18.12.2024 до 17.01.2025 та становлять 1860,00 грн, тобто проценти за правомірне користування грошовими коштами. Щодо іншої частини процентів, нарахованих позивачем за кредитним договором, то такі проценти нараховані відповідно до пункту 2.5.2. договору за порушення відповідачем грошового зобов`язання, тобто як плата за неправомірне користування грошовими коштами відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Оскільки відповідач уклав договір про споживчий кредит №4988 18.12.2024, тобто у період дії в Україні воєнного стану, то відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, нараховані позивачем проценти в розмірі 10140,00 грн на підставі статті 625 ЦК України не підлягають стягненню з відповідача.
Посилаючись на викладене, представник відповідача просила суд відмовити ТОВ «ГРОШІ 247» в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 10140,00 грн заборгованості за відсотками за неправомірне користування чужими грошовими коштами відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково із наведених у відзиві на позовну заяву підстав. 
Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.
18.12.2024 року між ТОВ «ГРОШІ 247» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 4988 (далі по тексту Договір). Відповідно до п. 2.1 Договору позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 6000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначені у п. 2.5 цього Договору. Згідно п. 2.5. Строк кредиту за цим Договором складає 30 днів, який починається з 18.12.2024, Кредит має бути повернуто до 17.01.2025 згідно з цим Договором (додаток до Договору). Відповідно до п. 2.5.1. Договору протягом строку дії кредиту, встановленого п. 2.3. договору розмір основних процентів складає: 1,0% від суми кредиту, але не менше ніж гривень копійок за перший день користування кредитом; 1,0% від суми кредиту, щоденно, за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня в межах строку кредиту, зазначеного в п. 2.3 цього договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення споживачем коштів на погашення кредиту та належних на дату погашення платежів. Згідно п.2.5.2 Договору передбачено, у разі, якщо споживач не повернув кредит у строк, встановлений пунктом 2.3 договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 2.5. договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами, в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України (порушення грошового зобов`язання) (а.с.44-49).
Судом також встановлено, що Договір підписано ОСОБА_2 електронним підписом 9dcb304a.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
Факт укладення кредитного договору не заперечувала представник відповідача у відзиві на позовну заяву та в ході судового розгляду.
Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п. 2.2. Договору, кредит надається споживачу шляхом безготівкового перерахунку на номер особистого електронного платіжного засобу споживача 4441111051106163.
Відповідно Підтвердження про здійснення грошових коштів, виданого ТОВ «ПРОФІТГІД», згідно платіжної інструкції 900826197 від платника ТОВ «ГРОШІ 247» 18.12.2024 було перераховано на картку НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 6000,00 грн з призначенням: надання кредиту відповідно до договору № 4988 (а.с.61).
Факт отримання відповідачем грошових коштів в сумі 6000,00 грн підтвердила представник відповідача у відзиві на позовну заяву та в ході судового розгляду.
Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав зобов`язання та надав відповідачу кошти у розмірі 6000,00 грн, як встановлено у кредитному договорі. 
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 4988 від 18.12.2024, ОСОБА_1 на виконання зобов`язання за кредитним договором не було сплачено жодних платежів та заборгованість становить: 18000,00 грн, що складається з: 6000,00 грн – заборгованості за тілом; 12000,00 грн – заборгованості за процентами (а.с.50-60).

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6000,00 грн - заборгованості по тілу кредиту, суд зазначає наступне.
Згідно із ст. 526 далі – ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн, зобов`язання з їх повернення не виконав, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 6000,00 грн, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача  12000,00 грн - суми заборгованості по відсотках, суд зазначає наступне.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором.
Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц).
Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. 
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22).
Судом встановлено, що договір між сторонами укладено 18.12.2024 строком на 30 днів, тобто до 17.01.2025 року. 
З розрахунку заборгованості за договором № 4988 від 18.12.2024, вбачається, що позивач нараховував відповідачу проценти у сумі 60,00 грн, тобто у розмірі 1% від суми позики за період з 18.12.2024 по 06.07.2025.
Отже, судом встановлено, що проценти відповідачу було нараховано у розмірі встановленому кредитним договором.
Проте, позивач нарахував проценти відповідачу після 17.01.2025, тобто після закінчення строку дії кредитного договору.
Яке вбачається з розрахунку заборгованості у ньому не розмежовано, який саме вид відсотків нараховано відповідачу, у передбаченому п. 2.5.1 Договором розмірі, який встановлює розмір відсотків у межах строку дії кредитного договору чи у передбаченому п. 2.5.2. Договору, який передбачає нарахування відсотків в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. Упозовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача відсотки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України. 
Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.
Згідно 2.5.2. Договору, у разі якщо споживач не повернув кредит у строк, встановлений п. 2.3 Договору, нарахування процентів встановлених п. 2.5 Договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та до дня повного погашення заборгованості, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими грошовими коштами, в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України (порушення грошового зобов`язання).
Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Приймаючи до уваги те, що Договір з відповідачем було укладено у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК Українидо задоволення не підлягають.
Разом з тим, враховуючи те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитними коштами у межах строку дії кредитного договору, останні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Так, з Додатку до Договору про споживчий кредит Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, вбачається що розмір відсотків за користування кредитними коштами паротягом терміну дії кредитного договору становить 1860,00 грн (а.с.48).
Приймаючи до уваги те, що позивач отримавши кредитні кошти в розмірі 6000,00 грн, зобов`язання зі спати процентів за користування ними не виконав, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі визначеному кредитним договором, а саме у сумі 1860,00 грн, тому позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.

Вирішення питання стягнення судових витрат.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 18000,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 7860,00 грн, що становить 43,66 % від ціни позову.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1057,61 грн, що складає 43,66 % від 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, , 352 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247», код ЄДРПОУ: 41803222, заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4988 від 18.12.2024:
6000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту,
1860,00 грн – заборгованість за процентами,
а всього 7860,00 грн (сім тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 копійок).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» судовий збір у розмірі 1057,61 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Повне найменування сторін:
позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРОШІ 247» (місцезнаходження: 03061, м. Київ, вул.Героїв Севастополя, 48, оф. 214, код ЄДРПОУ: 41803222), 
відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_2 ).

Суддя    А.  О.  Олефір