Справа № 569/2066/24
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року 
м.Рівне 
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 
прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 22023180000000161 від 14.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Моспине Донецької області, остання відома адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 111-1, ч. 7 ст. 111-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи громадянином України, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але в період з 17.10.2014 до 15.10.2022, перебуваючи у м. Луганськ, усвідомлюючи значення своїх дій та їх наслідки, погодився на пропозицію представників окупаційної адміністрації щодо призначення його на посаду «директора «Державної загальноосвітньої установи Луганської Народної Республіки «Республіканський козачий кадетський корпус імені маршала авіації Олександра Єфімова»». Продовжуючи свою злочинну діяльність, будучи об`єднаним єдиним умислом на вчинення злочину, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але в період з 15.10.2022 до 14.02.2023, перебуваючи у м. Луганськ, усвідомлюючи значення своїх дій та їх наслідки, погодився на пропозицію представників окупаційної адміністрації щодо призначення його на посаду «заступника директора Республіканського козачого кадетського корпусу імені маршала авіації Олександра Єфімова зі спортивної роботи», яку обіймає по даний час. 
Перебуваючи на вищевказаних посадах, ОСОБА_4 безпосередньо надавав допомогу іноземній державі в проведенні підривної діяльності проти України шляхом організації та керування процесами підготовки та навчання особового складу для їх подальшої участі у незаконних збройних формуваннях або силових відомств «ЛНР» для протистояння підрозділам Збройних Сил України та правоохоронним органам України.
Крім того, ОСОБА_4 будучи громадянином України, діючи в умовах збройної агресії рф проти України, за тимчасової окупації частини територій України, в тому числі Луганської області, на якій державою-агресором встановлено окупаційні адміністрації та створено воєнізовані формування, реалізовуючи свій злочинний умисел, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але до 15.03.2022, перебуваючи в м. Луганськ, усвідомлюючи значення своїх дій та їх наслідки, погодився на пропозицію представників окупаційної адміністрації щодо призначення його на посаду директора незаконного воєнізованого формування – Державної загальноосвітньої установи Луганської Народної Республіки «Республіканський козачий кадетський корпус імені маршала авіації Олександра Єфімова» яку обіймав у точно невстановлений період часу, але до 15.10.2022 включно. 
Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи з прямим умислом, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але в період з 15.10.2022 по 14.02.2023, перебуваючи в м. Луганськ, ОСОБА_4 усвідомлюючи значення своїх дій та їх наслідки, погодився на пропозицію представників окупаційної адміністрації щодо призначення його на посаду заступника директора зі спортивної роботи незаконного воєнізованого формування «Державна загальноосвітня установа Луганської Народної Республіки «Республіканський козачий кадетський корпус імені маршала авіації Олександра Єфімова»», яку обіймає по даний час. 
Крім того, ОСОБА_4 будучи громадянином України, діючи в умовах збройної агресії рф проти України, за тимчасової окупації частини територій України, в тому числі Луганської області, на якій державою-агресором встановлено окупаційні адміністрації, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але до 15.03.2022, перебуваючи в м. Луганськ, погодився на пропозицію представників окупаційної адміністрації щодо призначення його на посаду директора незаконного воєнізованого формування «Державна загальноосвітня установа Луганської Народної Республіки «Республіканський козачий кадетський корпус імені маршала авіації Олександра Єфімова»», а в подальшому, не пізніше 14.02.2023 на посаду заступника директора зі спортивної роботи вказаної установи. 
Перебуваючи на вищевказаних посадах, ОСОБА_4 , входячи до керівної ланки установи, організовував впровадження в навчальний процес зазначеної установи стандартів освіти держави-агресора, а саме: наказу Міністерства освіти та науки російської федерації від 17.05.2012 №413 (зі змінами) «Про затвердження федерального державного освітнього стандарту середньої загальної освіти» та наказу Міністерства освіти та науки російської федерації від 31.05.2021 №287 (зі змінами) «Про затвердження федерального державного освітнього стандарту основної загальної освіти».
Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 111-1, ч. 7 ст. 111-1 КК України знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим ухвалою суду від 28.05.2025 року прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно вказаного вище обвинуваченого та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченої.
Таким чином, у зв`язку з здійснення спеціального судового провадження по зазначеному кримінальному провадженню, обвинувачений ОСОБА_4 , не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваної або обвинуваченої (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.
Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченої повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).
Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.
Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.
Судом встановлено, що розгляд даного кримінального провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) відповідає загальним засадам розгляду кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.
Тому розгляд даного кримінального провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_5 який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги у Рівненській області.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 пояснила, що не мала можливості спілкуватися з обвинуваченим ОСОБА_4 , так як він, скоріше за все, знаходиться на непідконтрольній території.
Прокурор в судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі, в обґрунтування винуватості обвинуваченого зазначив, що показання свідків та подані докази підтверджують протиправність злочинних дій ОСОБА_4 а кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною для того, щоб довести винуватість останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, поза розумним сумнівом.
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явилася, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр», на сайті суду та на сайті Офісу Генерального прокурора. Рекомендовані повідомлення поштового відправлення «Укрпошта» за місцем його проживання не надсилались, оскільки місцем проживання ОСОБА_4 є тимчасово непідконтрольна державі Україна територія.
Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_4 , належним чином повідомленої про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його намір ухилитися від кримінальної відповідальності.
В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 , від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнього його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.
Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Вина ОСОБА_4 доводиться,поза межами розумного сумніву, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими у суді доказами, зокрема:
- протоколом огляду інтернет ресурсів від 12.07.2023, в ході якого оглянуто сайт «Миротворець», на якому виявлено відомості щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на сайті значиться як пособник терористів, член терористичної організації ЛНР, «директор «Луганського козачого кадетського корпусу імені маршала авіації Олександра Єфімова лнр, полковник». 
На сайті також міститься посилання на відеоматеріали, розміщені на «Youtube», зокрема, інтерв`ю ОСОБА_4 , датоване 20.10.2016, як виконувача обов`язків директора «Луганського козачого кадетського корпусу імені маршала авіації Олександра Єфімова» та інтерв`ю ОСОБА_4 , датоване 08.02.2015, в якому він як директор кадетського корпусу повідомляє про проведення церемонії ухвалення урочистої обіцянки кадетами на вірність лнр. 
Також, на сайті прикріплено фото ОСОБА_4 у військовій формі.
Крім того, на сайті розміщені статті з інших інтернет ресурсів, в яких йдеться про так званий кадетський корпус та його в.о. директора - ОСОБА_4 .
Також, на сайті наявний документ під назвою «Склад організаційного комітету з питань проведення заходів, присвячених святкуванню дня перемоги в великій вітчизняній війні і дня лнр», в якому під п. 4 зазначений ОСОБА_4 як керівник «Луганського козачого кадетського корпусу імені маршала авіації Олександра Єфімова». Вказаний список затверджений розпорядженням так званої «ради міністрів лнр» від 29.03.2016. 
Крім того, оглянуто інформаційний ресурс «Луганский Информационный Центр» за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_3 », на якому виявлено публікацію від ІНФОРМАЦІЯ_4 під назвою «Урок мужества к годовщине Дебальцевской операции провели кадеты луганского корпуса». Згідно публікації,директор кадетського корпусу ОСОБА_6 приміщенні кадетського корпусу вихованцям та гостям закладу розказав, що у військовій операції по захисту кордонів народних республік Донбасу приймали участь і викладачі корпусу. 
Також, оглянуто публікацію від 29.03.2022 під назвою «Представители лнр и рф обсудили в Луганске вопросы поддержкика детских корпусов», згідно якої в приміщенні кадетського корпусу відбулось засідання представників освітніх установ, кадетських корпусів лнр і рф, міністерства освіти і науки лнр, на якому за участі ОСОБА_4 обговорювались питання підтримки і розвитку кадетських корпусів в системі освіти лнр. 
Також, оглянуто публікацію від 10.06.2023 під назвою «Церемония вручения аттеста товвыпустникам прошла в луганском кадетском корпусе», згідно якої на території так званого луганського кадетського корпусу пройшов випускний, на якому 43 випускники отримали атестати. Були присутні депутати народної ради лнр, представник державної думи. Перед присутніми виступив директор корпусу ОСОБА_4 , який висловив надію, що випускники козачого кадетського корпусу імені маршала авіації ОСОБА_7 підуть воювати за лнр. 
Крім того, оглянуто сайт ГОУ ЛНР «Республиканский казачий кадетский корпус имени маршала авиации Алексндра Ефимова», де в пункті «Об учреждении», в підпункті «ДОКУМЕНТЫ» виявлено свідоцтво про державну реєстрацію в 2015 році вказаної установи в міністерстві юстиціїлнр, керівником зазначено ОСОБА_4 . 
Також, оглянуто наявну інформацію про керівництво закладу, зокрема, ОСОБА_4 зазначений як заступник директора по спортивній роботі. 
Також, оглянуто сторінку «Луганский кадетский корпус» в російській cоціальній мережі «ВКонтакте», на якій розміщена публікація від 15.10.2022, згідно якої в Луганському кадетському корпусі відбулась церемонія посвячення кадетів, з привітанням до колег, кадетів та вихованців звернувся директор корпусу ОСОБА_4 
- протоколом огляду інтернет ресурсів від 25.07.2023, в ході якого оглянуто сторінку спільноти ГОУ ЛНР «Республиканский казачий кадетский корпус имени маршала авиации ОСОБА_8 » в російській cоціальній мережі «ВКонтакте», на вказаній сторінці в фотогалереї наявні 926 фотознімків, серед яких є фото з керівництвом закладу, зокрема, з заступником директора ОСОБА_4 .
В папці «Видео» виявлено 20 відеосюжетів, в яких в переважній більшості звеличуються збройні сили рф та військові формування терористичної організації лнр, зокрема, наявний відеосюжет під назвою «Письмо Zащитникам Донбасса!», опублікований 19.04.2022 з коментарем «Ролик в поддержку доблесних за щитник овсоздан на основе материалов Луганского кадетського корпуса, Народной милиции лнр и днр».
- протоколом огляду інтернет ресурсів від 25.07.2023, в ході якого оглянуто сайт ГОУ ЛНР «Республиканский казачий кадетский корпус имени маршала авиации Алексндра Ефимова». В нижній частині сайту міститься адреса, зокрема, зазначено ГОУ ЛНР «Республиканский казачий кадетский корпус имени маршала авиации Алексндра Ефимова», лнр, г.Луганск, ул. Тухачевского,7. 
В пункті «Об учреждении», в підпункті «Руководство. Педагогический состав» наявна інформація про керівництво, зокрема, ОСОБА_4 зазначений як заступник директора по спортивній роботі.
В підпунктах «ДОКУМЕНТЫ» та «УСТАВНЫЕ ДОКУМЕНТЫ» виявлено статут установи, затверджений так званим міністерством освіти і науки лнр, ліцензію на здійснення освітньої діяльності, видану в 2019 році так званим міністерством освіти і науки лнр.
В підпунктах «УЧЕБНЫЙ ПЛАН НА ГОД» та «УЧЕБНЫЙ ПРОЦЕС» виявлено відомості щодо впровадження стандартів освіти держави -агресора у вказаному навчальному закладі, зокрема, заначено, що навчальний заклад в своїй діяльності керується нормативними актами та освітніми стандартами рф і лнр.
В підпункті «Их имена -наша гордость» пункту «Воспитательный процес» зазначені анкетні дані випусників закладу, зокрема, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в подальшому вступили до збройних формувань лнр та загинули в протистоянні з ЗСУ.
- показаннями допитаного 27.01.2026 в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що особисто знайомий з ОСОБА_4 , оскільки до 2014 року разом працювали в Луганському військовому ліцеї.
В листопаді 2014 року відбулось переміщення ліцею з м.Луганськ у м. Кремінна Луганської області. У вказане місто не всі викладачі та працівники ліцею прибули. Зокрема, у Луганську залишився ОСОБА_4 , який на той час працював в ліцеї заступником начальника з навчальної роботи. 
З соцмереж свідку відомо, що ОСОБА_4 , в подальшому обіймав якісь посади в створеному в окупаційному Луганську т.зв. Республіканському козачому кадетському корпусі імені маршала авіації ОСОБА_7 .
Також, свідку відомо про 2 курсантів Луганського військового ліцею, які залишились в Луганську і продовжили навчання в вищезазначеному кадетському корпусі, в подальшому вступили до незаконних збройних формувань «лнр-днр» та загинули під час бойових дій проти ЗСУ.
- показаннями допитаного 23.01.2026 в якості свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що особисто знайомий з ОСОБА_4 , оскільки до 2014 року разом працювали в Луганському військовому ліцеї.
В листопаді 2014 року відбулось переміщення ліцею з м. Луганськ у м. Кремінна Луганської області. У вказане місто не всі викладачі та працівники ліцею прибули. Зокрема, у Луганську залишився ОСОБА_4 , який на той час працював в ліцеї заступником начальника з навчальної роботи в Луганському військовому ліцею.
З соцмереж свідку відомо, що ОСОБА_4 в подальшому обіймав посаду начальника в створеному в окупаційному Луганську т.зв. Республіканському козачому кадетському корпусі імені маршала авіації ОСОБА_7 .
Після 2014 року ОСОБА_4 не бачив та не контактував з ним. Вважає, що ОСОБА_4 діяв без жодного примусу, адже обійняв вищу посаду і саме він був ініціатором та очолював ініціативну групу по створенню так званого кадетського корпусу. 
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фото знімками від 20.05.2023, слідча дія проведена з свідком ОСОБА_13 .В ході впізнання свідку було пред`явлено фотозображення 4 осіб чоловічої статі, без значних відмінностей, серед яких свідок впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка до 2014 року займала посаду заступника начальника з навчальної роботи Луганського військового ліцею;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.04.2023, слідча дія проведена з свідком ОСОБА_14 . В ході впізнання свідку було пред`явлено фотозображення 4 осіб чоловічої статі, без значних відмінностей, серед яких свідок впізнав ОСОБА_4 , як особу, яка до 2014 року займала посаду заступника начальника з навчальної роботи Луганського військового ліцею;
- відповіддю на запит ГУ ДПС у Рівненській області від 05.01.2024, відповідно до якої останні відомості щодо нарахованого доходу ОСОБА_4 надходили від Луганського обласного ліцею у 4 кварталі 2013 року.
Перераховані докази вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів більш ніж переконливі. Всі докази узгоджені, послідовні, логічні, зібрані з дотриманням вимог КПК України, всебічно досліджені у судовому засіданні.
Тобто, вина обвинуваченої ОСОБА_4 підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, захистом, можливість збирання інших доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А., заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів наданих стороною обвинувачення, недостовірними чи недопустимими.
Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.
При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 злочинів проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, які посягають на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винної, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК України відсутні, оскільки відсутні обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з огляду на вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечних кримінальних правопорушень у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України.
Крім того, суд приходить до висновку, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Оскільки обвинувачений засуджується до покарання, яке має відбувати реально, то суд з метою виконання вироку, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку.
Цивільний позов у провадженні не заявлявся.
Підстави для визначення запропонованої винагороди викривачу відсутні.
Судові витрати на залучення експертів відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 323,369-376,615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 111-1, ч. 7ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 роківз конфіскацією майна,
за ч. 3 ст. 111-1КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком 15 років,
за ч. 7 ст. 111-1КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком 15 років та з конфіскацією майна. 
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 15 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком 15 років та з конфіскацією майна. 
Обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя Рівненського міського ОСОБА_15