Єдиний унікальний номер судової справи 462/2824/26
Номер провадження 2/462/2097/26

РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановив:

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача
Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Куксов В. Г., 31.03.2026 року (вх. № 8392) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, у якій просить суд:
- стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 34 595 грн. 55 коп.;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.06.2011 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2022 року у справі шлюб між нею та відповідачем розірвано. У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , яка на даний час, проживає разом з нею. Зазначає, що здійснює основний догляд, виховання, забезпечення та утримання дитини. Відповідач сплачує аліменти в розмірі 4 000 грн. 00 коп. щомісячно регулярно, відповідно до рішення Залізничного районного суду м. Львова № 462/3243/22, проте розмір зазначених аліментів не покриває всіх необхідних витрат на утримання та лікування дитини. Так, у лютому 2026 року дитина захворіла на гострий ларингіт та грип, що підтверджується медичними документами. Загальна сума витрат на медикаменти становила 1 446 грн. 10 коп., що підтверджується платіжною інструкцією. Відповідно до акту про надані медичні послуги від 13.02.2026 року загальна вартість наданих послуг склала 1 860 грн. 00 коп., оплата підтверджується платіжною інструкцією. Згідно з актом про надані медичні послуги від 16.02.2026 року вартість повторної консультації педіатра склала 760 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією. Таким чином, лише за період лютого 2026 року документально підтверджені додаткові витрати на лікування та медикаментозне забезпечення дитини склали в загальному розмірі 4 066 грн. 10 коп. Відповідно до договору про надання стоматологічних послуг (ортодонтичне лікування) від 22.12.2025 року, укладеного на користь неповнолітньої ОСОБА_3 (пацієнтка згідно з умовами договору), сторони погодили порядок надання ортодонтичних послуг, зокрема фіксацію брекет-системи на обидві щелепи, витрати підтверджується платіжними інструкціями. Також були понесені додаткові витрати на медичні послуги, що підтверджується платіжною інструкцією на суму 900 грн. 00 коп. Загальна сума витрат на встановлення брекет-системи становить 55 900 грн. 00 коп. Також дитина з грудня 2025 року розпочала відвідування індивідуальних уроків гри на гітарі. Необхідність та доцільність таких занять обумовлені інтересом дитини до музичного розвитку, що сприяє її всебічному вихованню, формуванню творчих здібностей, дисципліни, концентрації уваги та емоційного благополуччя, що є важливою складовою нормального фізичного та психологічного розвитку неповнолітньої. Факт оплати уроків підтверджується такими платіжними документами, згідно яких загальна сума витрат на навчання гри на гітарі за вказаний період становить 9 225 грн. 00 коп. Отже, загальна сума документально підтверджених додаткових витрат за вказаний період становить 69 191 грн. 10 коп. Ці витрати є об`єктивно необхідними, викликані реальними потребами дитини в охороні здоров`я, корекції прикусу та всебічному розвитку, підтверджені договорами, актами, висновками лікарів та платіжними. Вони не покриваються звичайним розміром аліментів і вимагають додаткової участі відповідача. З урахуванням того, що дитина проживає виключно зі нею, вона несе основне навантаження з її утримання, догляду та виховання, а також з огляду на матеріальне становище сторін та потреби дитини, просить суд про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с. 1-3).

ІІ. Рух справи в суді
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2026 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю – Галайко Н. М. (а.с. 38).
Судом у порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 2546535, № 2546639 від 01.04.2026 року про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи – позивача та відповідача у справі (а.с. 39, 40).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.04.2026 року позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 41-42).
08.04.2026 року (вх. № 9322) від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 44-46).
Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 17.04.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 84-85).

ІІІ. Щодо правової позиції сторони відповідача
26.06.2026 року (вх. № 16965) від уповноваженого представника відповідача  ОСОБА_2 – адвоката Гай О. О. до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву (документ сформований в системі «Електронний суд» 26.06.2026 року).
Із змісту вказаного відзиву вбачається, що відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи це тим, що позивачем не доведено наявності «особливих обставин» у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України (далі – СК України), які б зумовлювали необхідність стягнення додаткових витрат. Зокрема, сторона відповідача стверджує, що не надано доказів необхідності лікування дитини у приватних медичних закладах (зокрема, у Центрі сучасної медицини для дорослих та дітей «Веселка»), зважаючи на гарантовану державою можливість отримання безкоштовної медичної допомоги. Щодо витрат на ортодонтичне лікування, відповідач зазначає про відсутність медичного висновку, який би підтверджував необхідність встановлення брекет-системи, наголошуючи, що вибір медичного закладу та вартість послуг були визначені позивачем самостійно, без погодження з батьком. Стосовно оплати занять грою на гітарі, відповідач вказує, що такі витрати не є наслідком «особливих обставин» чи особливої схильності дитини до навчання, а є добровільним волевиявленням одного з батьків, що не підлягає обов`язковій компенсації без попереднього погодження з іншим з батьків. З огляду на наведене, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

ІV. Позиція суду
Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Так, у матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

V. Встановлені судом фактичні обставини справи
Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.06.2011 року, стверджується, що сторони зареєстрували шлюб 04.06.2011 року у Залізничному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 143 (а.с. 55).
Копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьком зазначено – ОСОБА_2 , матір`ю – ОСОБА_4 , актовий запис № 559 (а.с. 56).
Копією рішення Залізничного районного суду у справі № 462/3242/22 від 26.08.2022 року стверджується, що позовну заяву – задоволено. Ухвалено розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ), та ОСОБА_2 , зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 04.06.2011 року, актовий запис № 143 (а.с. 53).
Копією рішення Залізничного районного суду у справі № 462/3243/22 від 15.08.2022 року стверджується, що позовну заяву – задоволено частково. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн. 00 коп., що підлягає індексації відповідно до закону, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 47-49).
Копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 21.12.2023 року, актовий запис № 48 стверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 змінила ім`я ІНФОРМАЦІЯ_4 на: « ОСОБА_1 » (а.с. 52).
Копіями витягів з реєстру територіальної громади № 2026/005492157 та № 2026/005492173 від 06.04.2026 року стверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 50, 51).
Актом про надані медичні послуги від 13.02.2026 року стверджується, що загальна вартість наданих послуг з обстеження ОСОБА_3 становить 1 860 грн. 00 коп. (а.с. 61) оплата таких послуг підтверджується платіжною інструкцією № 115675 від 13.02.2026 року (а.с. 62).
Для лікування дитини були придбані лікарські засоби, загальна сума витрат на які становила 1 446 грн. 10 коп., що підтверджується чеком від 13.02.2026 року (а.с. 65).
Актом про надані медичні послуги від 16.02.2026 року стверджується, що загальна вартість наданих послуг з обстеження ОСОБА_3 становить 760 грн. 00 коп. (а.с. 63) оплата таких послуг підтверджується чеком № 23640 від 16.02.2026 року (а.с. 64).
Згідно договору про надання стоматологічних послуг (ортодонтичне лікування) від 22.12.2025 року укладеного на користь ОСОБА_3 сторони погодили порядок надання ортодонтичних послуг, зокрема фіксацію брекет-системи на обидві щелепи (а.с. 72-75), оплата таких послуг підтверджується чеками № 5997375859 від 07.01.2026 року, № 6002919098 від 08.01.2026 року на суму 27 500 грн. 00 коп. (а.с. 76, 77) та квитанцією за медичні послуги на суму 900 грн. 00 коп. (а.с. 78).
Як вбачається із платіжних інструкцій № 1.449615427.1 від 16.12.2025 року на суму 2 025 грн. 00 коп., № 2.486062975.1 від 12.01.2026 року на суму 2 400 грн. 00 коп., № 1.537097817.1 від 18.02.2026 року на суму 2 400 грн. 00 коп. та № 1.586952477.1 на суму 2 400 грн. 00 коп. ОСОБА_1 здійснювала оплату за ОСОБА_3 за надані послуги з навчання гри на гітарі (а.с. 79, 80, 81, 82).
Також, до матеріалів позовної заяви долучено копії: паспорта громадянина України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 57, 59), картки фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 58, 60).

VІ. Застосоване судом законодавство та мотиви прийняття рішення
Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно ст. 51 Конституції України дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з ст. 180 СК України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Так, згідно з ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.
Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.
Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов (постанова Верховного Суду від 08.05.2023 року № 756/9882/19, провадження № 61-2065св23).
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29.04.2022 року у справі № 761/27222/10 (провадження № 61-8815св21).
Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Такий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12.12.2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01.04.2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до роз`яснень п. 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.
Суд також враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27.02.1991 року, відповідно до якої під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 29.04.2022 року у справі № 761/27222/20, аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Частиною першою ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
За змістом ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

VІI. Висновки суду
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що заявлені позивачем витрати на лікування, ортодонтичні послуги та навчання дитини належать до додаткових витрат, викликаних особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України. Позивачем надано належні та допустимі докази, які в повному обсязі підтверджують факт та розмір фактично понесених витрат на загальну суму 69 191 грн. 10 коп.
Згідно зі ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Відтак, суд, виходячи з принципу рівності батьківських часток, вважає обґрунтованим стягнення з відповідача 50% від загальної суми документально підтверджених додаткових витрат, що становить 34 595 грн. 55 коп.
Суд критично оцінює аргументи сторони відповідача щодо відсутності «особливих обставин» та відхиляє посилання на можливість задоволення потреб дитини виключно через систему безкоштовної медичної допомоги, оскільки батьки зобов`язані забезпечувати дитині рівень життя, необхідний для її повноцінного розвитку, що кореспондується зі ст. 27 Конвенції про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Щодо заперечень про відсутність попереднього погодження витрат, суд зазначає, що ст. 185 СК України не містить імперативної вимоги щодо обов`язкового отримання згоди на кожен окремий платіж. За наявності об`єктивного підтвердження реальної потреби у витратах та їх фактичного понесення, відсутність попереднього погодження не звільняє відповідача від обов`язку компенсації частки витрат.
Відповідачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, не надано жодних доказів на спростування позовних вимог, зокрема, щодо необґрунтованості обраних медичних послуг, їх надмірності або неспроможності відповідача забезпечити оплату вказаних додаткових витрат за своїм матеріальним станом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а позиція сторони відповідача, що не підтверджена належними доказами, не може бути покладена в основу судового рішення.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання доньки, ОСОБА_3 , у розмірі 34 595 грн 55 коп.

VІІІ. Судові витрати по справі
Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

8.1. Щодо судового збору
Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі – у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій міститься вимога щодо стягнення додаткових витрат на дитину, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 331 грн. 20 коп. в дохід держави.
На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279, 430 ЦПК України, суд -

ухвалив:

1. Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини – задовольнити.

2. Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання доньки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 34 595 (тридцять чотири тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 55 коп.

3. Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави – 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. судового збору.

4. Порядок оскарження рішення суду та набрання ним законної сили
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

5. Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );
Відповідач:  ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Текст судового рішення складено 02.07.2026 року.

Суддя/підпис/      
Згідно з оригіналом.
Суддя:        Н. М. Галайко