г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/1259/26
Номер провадження 2/213/1184/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Попова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №213/1259/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.
Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 лютого 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір №0635-0467, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн, із сплатою відсотків у розмірі 2,00% в день. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами договору. Однак відповідач свої зобов`язання з повернення коштів не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість.
28 жовтня 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу, за умовами якого позивач набув право вимоги за договором №0635-0467.
Крім того, 08 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір №75374666, за умовами якого відповідач отримав позику у розмірі 4 450,00 грн, із сплатою відсотків у розмірі 1,99% в день. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кошти, в порядку, передбаченому умовами договору. Однак відповідач свої зобов`язання з повернення коштів не виконав, у зв`язку із чим утворилася заборгованість.
30 грудня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір №30-12/2021, за умовами якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за договором №75374666. 
ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», у свою чергу, уклало з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» договір №10-03/2023/01, згідно з умовами якого відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за договором №75374666. 
18 лютого 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір №18-02/25, за умовами якого позивач набув право вимоги за договором №75374666.
Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 16 170,46 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн.
Процесуальні дії у справі.
19 березня 2026 року позовна заява надійшла до суду.
30 березня 2026 року судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.
31 березня 2026 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.
Заяви, клопотання.
Будь-яких заяв (клопотань) від сторін не надходило.
У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом.
25 лютого 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0635-0467, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 000,00 грн, строком на 14 днів, зі сплатою процентів у розмірі 560,00 грн.
Відповідно до п.4 договору протягом строку кредиту фіксована процентна ставка складає 2% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування. Проценти за користування кредитом нараховуються з першого дня перерахування позичальнику суми кредиту до закінчення визначеного кредитним договором строку, на який надається кредит. Річна процентна ставка складає 730%.
Цей кредитний договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору. Укладаючи цей кредитний договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору , а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (п.13 договору).
Пунктом 14 договору передбачено, що позичальник має право пролонгувати договір на строк, що встановлений у пункті 2 кредитного договору (14 днів), на умовах, в порядку та у спосіб, що визначені Правилами, але не більше 4 пролонгацій. На строк пролонгації процентна ставка складає 2% в день.
Згідно з п.7.3. Правил для використання права пролонгувати договір, позичальнику необхідно сплатити нараховані проценти за користування кредитом. Після отримання кредитодавцем відповідних коштів (відкладальна обставина) договір вважається пролонгованим без вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін.
Якщо кредитний договір не було пролонговано відповідно до пункту 14 кредитного договору, у випадку неповернення суми кредиту у строк, встановлений договором, позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування чужими грошовими коштами за ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 2% за кожен день фактичного користування відповідною частиною суми кредиту по дату фактичного повернення всієї суми кредиту включно. Річна відсоткова ставка за процентами за користування чужими грошовими коштами складає 730%. Максимальний сукупний розмір нарахованих процентів за користування грошовими коштами згідно даного пункту не може перевищувати 200% від суми кредиту (п.11 договору).
Договір укладений шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором).
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало умови договору та надало відповідачеві кошти у розмірі 2 000,00 грн.
Проте ОСОБА_1 умови договору з повернення коштів та сплати процентів не виконав, внаслідок чого станом на 09 листопада 2021 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 5 440,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 2 000,00 грн, заборгованості за процентами – 3 440,00 грн.
28 жовтня 2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу №02/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за договором №0635-0467 (номер запису в реєстрі боржників – 4753).
Після відступлення права вимоги позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 87,33 грн та 3% річних у розмірі 17,58 грн.

08 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75374666, за умовами якого відповідач отримав позику у розмірі 4 450,00 грн, строком на 15 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99%. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день – 2,70%. 
У п.5.2. договору зазначено, що позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documentslicense/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Відповідно до п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування.
Сторони домовились, що у разі якщо після спливу Строку Позики Позичальником не було подовжено строк користування Позикою/строк такого подовження закінчився та/або автоматичне подовження Строку Позики припинилось (відповідно до умов розділу 7 Правил) але, при цьому, Позичальник продовжує користуватися Позикою (її частиною), Товариство має право нараховувати проценти за понадстрокове користування Позикою (її частиною) у порядку, визначеному цими Правилами та Договором позики (п. 6.8 Правил).
12 серпня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору позики № 75374666 від 08 серпня 2021 року, на підставі якої позикодавець збільшив суму наданої позичальнику позики на 550,00 грн, у зв`язку із чим загальний розмір наданої позики становить 5 000,00 грн. Інші положення договору залишаються без змін.
Договір та додаткова угода укладені шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором).
ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало умови договору та надало відповідачеві кошти у розмірі 4 450,00 грн 08 серпня 2021 року та 550,00 грн 12 серпня 2021 року.
Проте ОСОБА_1 умови договору з повернення коштів та сплати процентів не виконав, внаслідок чого станом на 30 грудня 2021 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 10 456,50 грн, яка складається із: заборгованості за тілом позики – 5 000,00 грн, заборгованості за процентами – 5 456,50 грн.
30 грудня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №30-12/2021, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за договором №75374666 (номер запису в реєстрі боржників – 2257). 
ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за період з 30 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року включно здійснило нарахування інфляційних втрат у розмірі 146,04 грн та 3% річних у розмірі 23,01 грн.
10 березня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, за умовами якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором №75374666 (номер запису в реєстрі боржників – 21754, розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги за договором становить 10 625,55 грн).
ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» нарахування за договором не здійснювалося.
18 лютого 2025 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №18-02/25, за умовами якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги до боржників, у тому числі до відповідача за договором №75374666 (номер запису в реєстрі боржників – 1638, розмір заборгованості на момент відступлення права вимоги за договором становить 10 625,55 грн
Позивачем нарахування за договором не здійснювалося.

Зміст спірних правовідносин.
Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.
Норми права, які застосовує суд.
Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 цієї статті Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Висновок суду.
Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем кредитного договору та договору позики з первісними кредиторами, порушення ним взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цими договорами.
Відповідачем порушувалися умови договорів, кошти на повернення кредиту та позики не сплачувалися, що призвело до виникнення заборгованості.
Відповідачем наявність заборгованості не спростовано, виписки з особового рахунку та свого контрозрахунку не надано.
При вирішенні питання про доцільність стягнення заборгованості за процентами суд враховує правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16.
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо – можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу – позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже – і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін – на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника – обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за "користування кредитом" могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. 
Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність – обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Також Велика Палата Верховного Суду нагадує, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (пункт 8.22)).
При цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за "користування кредитом" (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за "користування кредитом", до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає.
Для вирішення подібних спорів судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Під час розгляду справи встановлено, що строк кредитування, передбачений договором № 0635-0467 – 14 днів. Водночас, пунктом 11 договору передбачено, що у випадку неповернення суми кредиту у строк, встановлений договором, позичальник сплачує кредитодавцю проценти за користування чужими грошовими коштами за ч.2 ст. 625 ЦК України у розмірі 2% за кожен день фактичного користування відповідною частиною суми кредиту по дату фактичного повернення всієї суми кредиту включно. Річна відсоткова ставка за процентами за користування чужими грошовими коштами складає 730%. 
Таким чином, умовами договору передбачено нарахування процентів, як в межах строку його дії відповідно до ст. 1048 ЦК України, так і після спливу строку кредитування відповідно до ст. 625 ЦК України.
Із розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором, вбачається, що відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про визнання ним умов укладеного кредитного договору. 
Тому суд вважає, що нарахування процентів у розмірі 3 440,00 грн є правомірним, відповідає вимогам закону та положенням договору, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Ураховуючи, що положеннями договору визначено розмір процентів за ч.2 ст.625 ЦК України, підстав для задоволення позову в частині стягнення 3% річних у розмірі 17,58 грн немає.
Щодо вимог про стягнення інфляційних збитків в сумі 87,33 грн, суд зазначає, що вони нараховані кредитором до введення на території України воєнного стану (24 лютого 2022 року), тому є законними та підлягають задоволенню.
З урахуванням умов договору №75374666, строк користування позикою становить 15 днів, а проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. При цьому положеннями договору №75374666 не передбачено застосування пролонгації чи автопролонгації.
Водночас, позивач у позовній заяві посилається на п.6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», який передбачає право позикодавця здійснювати нарахування відсотків, розмір яких обумовлений у п.п.2.3 п.2 договору, починаючи з першого дня понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.
Разом з тим, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що саме з цією редакцією Правил ознайомлений ОСОБА_1 при укладенні договору та погодився з нею, тому відсутні підстави вважати, що сторони договору належним чином обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за понадстрокове користування отриманими у позику коштами.
Доказів, які свідчать про подальше узгодження сторонами істотних умов договору позики, матеріали справи не містять.
Оскільки нарахування процентів за користування позикою здійснено поза межами узгодженого сторонами договору позики строку користування позикою в 15 днів, воно є неправомірним та не відповідає умовам договору.
Судом самостійно розраховано розмір процентів протягом передбаченого умовами договору строку користування позикою: 4 450,00 грн (сума позики до 12 серпня 2021 року) х 1,99% х 4 (днів) = 354,22 грн + (5 000,00 грн (сума позики після 12 серпня 2021 року) х 1,99% х 11 (днів)) = 1 448,72 грн. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором, видно, що ОСОБА_1 сплатив 22 жовтня 2021 року 4 762,28 грн та 21 листопада 2021 року 213,40 грн, що в загальному становить 4 975,68 грн.
Отже, заборгованість за відсотками була повністю погашена позичальником.
Різницю суми 3 526,96 грн (4 975,68 грн – 1 448,72 грн) належить зарахувати як сплату тіла позики, залишок якого у зв`язку з цим становить 1 473,04 грн (5 000,00 грн – 3 526,96 грн).
Ураховуючи, що сума заборгованості за тілом позики, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за спірним договором, була зменшена, то і розмір стягнень, передбачених положеннями ст. 625 ЦК України, також підлягає перерахунку.
Так, сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача становить 6,78 грн (1 473,04 грн х 3 х 56 день (згідно розрахунку) : 365 : 100), сума інфляційних втрат 42,72 грн ((1 473,04 грн х 101,30 (заг.індекс інфляції за 01.2022) : 100 - 1473,04) + (1 473,04 грн х 101,60 (заг.індекс іфнляції за 02.2022) : 100 - 1473,04)).
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідача заборгованості у загальному розмірі 7 049,87 грн, з яких:
- заборгованість за договором №0635-0467 у розмірі 5 527,33 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту – 2 000,00 грн, заборгованості за відсотками – 3 440,00 грн, інфляційні втрати – 87,33 грн;
-заборгованість за договором №75374666 у розмірі 1 522,54 грн, яка складається із заборгованості по тілу позики – 1 473,04 грн, 3% річних – 6,78 грн, інфляційні втрати – 42,72 грн.

Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 160,73 грн.
Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 9 000,00 грн, суд виходить з такого.
Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від відповідача не надійшло.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог 3 923,75 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитними договорами №0635-0467 від 25 лютого 2021 року, №75374666 від 08 серпня 2021 року у загальному розмірі 7 049 (сім тисяч сорок дев`ять) грн 87 коп., з яких:
- заборгованість за договором №0635-0467 у розмірі 5 527,33 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту – 2 000,00 грн, заборгованості за відсотками – 3 440,00 грн, інфляційні втрати – 87,33 грн;
-заборгованість за договором №75374666 у розмірі 1 522,54 грн, яка складається із заборгованості по тілу позики – 1 473,04 грн, 3% річних – 6,78 грн, інфляційні втрати – 42,72 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 160,73 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 923,75 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», ЄДРПОУ 42640371, адреса: вул. Гедройця Єжи, буд.6, офіс 521, м. Київ.
Відповідач – ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 04 червня 2026 року.

Головуючий суддя В.В. Попов