Справа № 295/15825/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року     м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючої судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Гомонюк Д.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просив стягнути з останнього на свою користь заборгованість за договором про споживчий кредит №101728873 від 15.11.2021 у сумі 22575,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5000,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами – 16575,00 грн, заборгованості по комісії - 1000,00 грн, а також сплачену суму судового збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит №101728873 від 15.11.2021. 
16.07.2024 було укладено договір факторингу № 16072024 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №101728873 від 15.11.2021.
У порушення умов укладеного договору про споживчий кредит, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути.
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира цивільна справа була передана до Житомирського районного суду Житомирської області за підсудністю (а.с. 43).
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 30.12.2025 було відкрите провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 50).
ОСОБА_1 10 лютого 2026 року подав до Житомирського апеляційного суду апеляційну скаргу на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2025 року, в якій вказує що він є військовослужбовцем та просить розглянути реструктуризацію боргу від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", або частково стягнути заборгованість, яку визнає (часткове стягнення винної суми) (а.с. 54).
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 27.02.2026 апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 30 грудня 2025 року повернуто особі, що її подала (а.с. 63).
Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 16.03.2026 здійснено перехід від розгляду справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін у розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 67).
Представник позивача просив розгляд цивільної справи здійснювати за відсутністю представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів; позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (зворот а.с. 4).
Відповідач звернувся до суду із заявою про часткове визнання позовних вимог, а саме: суму виданого тіла кредиту; із нарахованими відсотками не погоджується, оскільки є діючим військовослужбовцем, надавши копію довідки форми 5 та копію військового квитка (а.с. 76-78).
Жодних інших заяв чи клопотань до суду не надходило.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, виходячи з такого.
Судом встановлено що, 15.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Мілоан» з анкетою-заявою на кредит №101728873 із зазначенням особистих ідентифікуючих та контактних даних (а.с. 12-13).
15.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про споживчий кредит №101728873, який підписаний електронним підписом ОСОБА_1 . Відповідно до умов договору, ТОВ «Мілоан» надало позичальнику кредит у сумі 5000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувалась повернути кредит та сплатити комісію за надання кредиту та проценти за його користування, нараховані відповідно умов такого договору, його додатків та правил (а.с. 6-11). 
Кредитний договір укладений в електронному вигляді, який відповідач підписав електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором.
Строк кредиту - 21 дні з 15.11.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за його користування – 06.12.2021; проценти за користування нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна процентна ставка - 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; комісія за надання кредиту - 1000,00 грн (п.1.5.1. договору).
ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем за договором про споживчий кредит виконало та надало кредит у сумі 5000,00 грн, що підтверджується квитанцією №35210717 від 15.11.2021 (а.с. 14).
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан», заборгованість відповідача за кредитним договором станом становить 22575,00 грн та складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5000,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами – 16575,00 грн, заборгованості комісіями - 1000,00 грн (а.с. 16).
16.07.2024 було укладено договір факторингу № 16072024 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №101728873 від 15.11.2021 (а.с. 18-20), що також підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників (а.с. 21), платіжною інструкцією (а.с. 22), реєстром боржників (а.с. 23).
Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першої ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України "Про електронну комерцію", Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд дійшов висновку, що між сторонами в належній формі укладений кредитний договір, підписання умов якого може здійснюватись в електронній формі шляхом накладення електронного цифрового підпису, який згенерований і зазначений в Анкеті-заяві, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі № 524/556/19.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Щодо нарахованих відсотків.
Як вбачається із умов кредитного договору строк кредиту - 21 день з 15.11.2021, термін повернення кредиту і спати комісії за надання кредиту та процентів за його користування – 06.12.2021, проценти за користування кредитом – 1575,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна процентна ставка - 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відтак, враховуючи умови укладеного сторонами договору, строк дії якого визначено з 15.11.2021 по 06.12.2021 включно (21 днів), то стягненню підлягає заборгованість за відсотками у сумі 1575,00 грн. 
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі №723/304/16-ц (провадження N14-360цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі №638/13683/15-ц (провадження N14-680цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22), тобто дана судова практика є сталою.
Таким чином, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Позивачем не було заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості за наслідки невиконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України.
Не надано суду належного розрахунку щодо нарахування заборгованості по ст. 625 ЦК України.
З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що із відповідача слід стягнути заборгованість у сумі 7575,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5000,00 грн; заборгованості по відсотках – 1575,00 грн; заборгованості по комісії за видачу кредиту – 1000,00 грн, відповідно до умов договору № 101728873 від 15.11.2021.
Крім того, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.
Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.
Із копії довідки №243, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2026 року, вбачається, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 із 19.06.2025 року по теперішній час (а.с. 77).
Згідно копії військового квитка солдат ОСОБА_1 прийняв військову присягу 11.09.2024 у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 78).
Таким чином, у період виконання умов договору №101728873 від 15.11.2021 на території України не було введено дію воєнного стану, а ОСОБА_1 не мав статусу військовослужбовця, тобто на нього не поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей».
З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 101728873 від 15.11.2021 року у сумі 7575,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5000,00 грн; заборгованості по відсотках – 1575,00 грн; заборгованості по комісії за видачу кредиту – 1000,00 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1016,03 грн.
Крім того, суд, з урахуванням поданої відповідачем скарги до апеляційної інстанції в частині прохання розстрочити борг, роз`яснює відповідачу позицію діючого законодавства. 
Відстрочка виконання - це перенесення строку виконання рішення на пізніший час. Розстрочка виконання - це надання можливості виконувати рішення частинами у визначені судом строки. Ці інструменти застосовуються тоді, коли виникають обставини, що ускладнюють або роблять тимчасово неможливим повне та своєчасне виконання рішення.
Вказаний механізм закріплений у статті 435 ЦПК України. 
За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. 
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, ст. ст. 3, 207, 509, 526, 626, 628, 633, 634, 638, 1046, 1049, 1054 ЦК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 101728873 від 15.11.2021 у сумі 7575,00 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту – 5000,00 грн; заборгованості по відсотках – 1575,00 грн; заборгованості по комісії за видачу кредиту – 1000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1016,03 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 22.05.2026 р.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя   О. М. Дубовік