Справа №760/4642/23 2-а/760/680/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Верещінської І.В., за участю секретаря судового засідання Негари А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київської митниці (м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 8-А) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом і просить визнати незаконною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 5130/10000/21 від 24 лютого 2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 469 МК України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн., а провадження у справі про порушення митних правил закрити.
Посилається в позові на те, що справа про порушення митних правил №5130/10000/21 від 24 лютого 2022 року розглянута в перший день війни, коли без попередження російська федерація здійснила ракетні удари та розпочала повномасштабну військову агресію проти України, розгляд справи відбувся без ОСОБА_1 , оскільки вона не була повідомлена належним чином про розгляд справи та її присутність у приміщені Київської митниці Держмитслужби було небезпечним для життя та здоров`я. Київська митниця не врахувала всі обставини, які відбувалися 24 лютого 2022 року та мали значення для вирішення даного питання. Беручи до уваги те, що позивач не був повідомлений належним чином про розгляд, справи який відбувся 24 лютого 2022 року та не з`явився на розгляд справи в зазначену дату, оскільки не повідомлений про місце і час розгляду справи, розгляд справи відбувся без повідомлення ОСОБА_1 .
Наведені обставини на думку позивача вказують на те, що оскаржувана постанова в справі про порушення митних правил № 5130/10000/21 прийнята в наслідок необ`єктивності та неповноти провадження у справі, а висновки, викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023 адміністративну справу передано для розгляду судді Солом`янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2023 адміністративну справу передано для розгляду судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2024 адміністративну справу передано для розгляду судді Солом`янського районного суду м. Києва Верещінській І.В.
Відповідно до ст.ст. 162 КАС України відповідачу був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву.
12.04.2023 представник відповідача подав до суду відзив, у якому проти позову заперечує.
В обґрунтування свої заперечень проти позову вказує, 01.12.2021 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Південний» Київської митниці декларантом ОСОБА_2 подано митну декларацію типу ІМ 40 АА №UA100230/2021/326050, на підставі Закону України «15 квітня 2021 року № 1403-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», щодо оформлення у вільний обіг транспортного засобу марки «Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 .
Зазначає, що відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб марки Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України 13.08.2018 громадянкою Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), адреса: АДРЕСА_2 в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року.
Стверджує, що громадянка ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) передала вищезазначений транспортний засіб на території України іншій особі, а саме ОСОБА_2 , чим порушила вимоги ст. 93, 380 Митного кодексу України, а тому в її діях вбачаються ознаки порушення митних правил передбачених ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, а саме: передача транспортного засобу поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзиту.
Посилається, що позивач у позовів не заперечує факт ввезення ним транспортного засобу на територію України у режимі транзит, а також передачу його у користування іншій особі, а тому факт вчинення останнім правопорушення є доведеним.
З урахуванням викладеного вище, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.
13.04.2023 представник позивача подав відповідь на відзив у якому на спростування доводів викладених у відзиві вказала, що позивачем було передано транспортний засіб для його розмитнення та реєстрації саме за позивачем.
Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то сторони у судове засідання не викликалися.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Частина 4 ст. 469 МК України передбачає відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.
За змістом ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.
При цьому тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно тими громадянами, які ввезли їх в Україну, для їх особистих потреб, не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності в Україні, бути розкомплектовані, а також відчужені чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.
Частиною 5 даної статті на особу, яка тимчасово ввезла транспортний засіб особистого користування, покладено обов`язок вивезти за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, цей транспортний засіб, або помістити у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи оформити для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Таким чином, на особу покладається обов`язок вчинити низку дій з метою дотримання вимог законодавства України.
Відповідно до п.п. 23, 29 ст. 4 МК України сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, є митними формальностями.
Виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення визначається як митне оформлення.
Згідно з ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Частиною 4 ст. 255 МК України визначено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму.
Таким чином, невиконання особою дій, визначених законодавством України, унеможливлює надання митним органом дозволу на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення. Митне оформлення в такому випадку не може вважатись закінченим.
Тобто, у разі встановлення фактів відчуження чи передачі у володіння, користування або розпорядження іншим особам транспортних засобів особистого користування, ввезених особами-нерезидентами, є підстави для розгляду питання щодо наявності ознак правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 469 МК України.
Судом встановлено, що 24.02.2022 Київською митницею було складено протокол про порушення митних правил № 5130/10000/22 за фактом порушення ОСОБА_1 митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 469 МК України.
24.02.2022 заступником начальника Київської митниці А. Михалевичем було складено постанову в справі про порушення митних правил № 5130/10000/22 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками порушення митних правил, передбачених ч. 4 ст. 469 МК України, та накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 34 000, 00 грн. 
Зі змісту постанови вбачається, що 01.12.2021 до відділу митного оформлення №1 митного поста «Південний» Київської митниці декларантом ОСОБА_2 подано митну декларацію типу ІМ 40 АА №UA100230/2021/326050, на підставі Закону України «15 квітня 2021 року № 1403-IX «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України», щодо оформлення у вільний обіг транспортного засобу марки «Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 .
До митного оформлення вказаного транспортного засобу був наданий договір купівлі-продажу автомобіля від 20.08.2021 № б/н, де покупцем виступає ОСОБА_5 , а продавцем ОСОБА_1 .
Відповідно до інформації електронної бази даних АСМО «Інспектор» транспортний засіб марки Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України 13.08.2018 громадянкою Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), адреса: АДРЕСА_2 в режимі тимчасового ввезення терміном до одного року.
Факт ввезення 13.08.2018 позивачем на територію України у зоні діяльності Чернігівської митниці ДФС у режимі транзит транспортний засіб марки Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 останньою не заперечується.
Суд звертає увагу, що відповідно до диспозиції частини 1 статті 469 МК України встановлено відповідальність за передачу транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні.
Тобто, відповідальність у даному випадку настає за умови передачі транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, навіть для здійснення розмитнення транспортного засобу або інших митних формальностей, оскільки, з моменту отримання такого транспортного засобу, особа, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, починає фактично використовувати такий транспортний засіб для досягнення делегованих власником цілей.
При цьому, приймаючи оскаржувану постанову митний орган прийшов до висновку та вважав доведеним факт того, що позивач передала вищезазначений транспортний засіб на території України іншій особі, а саме ОСОБА_6 , чим порушила вимоги ст. 93, 380 Митного кодексу України, а тому у її діях вбачаються ознаки порушення митних правил передбачених ч. 4 ст. 469 Митного кодексу України, а саме: передача транспортного засобу поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не поміщувала його у митний режим транзиту.
На підтвердження даного факту надано копію договору купівлі-продажу транспортного засобу Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 від 20.08.2021, який укладений між позивачем та ОСОБА_7 та відповідно до якого позивач відчужив на користь ОСОБА_8 вищезгаданий транспортний засіб.
Представник позивача на спростування оскаржуваної постанови вказує, що договір купівлі-продажу транспортного засобу «Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 від 20.08.2021, не є належним та допустимим доказом, оскільки позивач не підписував даний договір та у останнього було відсутнє волевиявлення на таке відчуження.
Із наведеного вище, а також обставин вказаних у позові та оскаржуваній постанові, для правильного вирішення даної справи суду під час розгляду необхідно з`ясувати питання доведеності факту передачі позивачем транспортного засобу «Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 , а також надати правову оцінку діям митного органу щодо прийняття в якості належного та допустимого доказу у справі про порушення митних правил договору купівлі-продажу транспортного засобу «Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 від 20.08.2021.
Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 508 МК України, у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.
До процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3) витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).
Будь-яких пояснень щодо укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу «Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 від 20.08.2021 позивач під час розгляду справи про порушення митних правил митному органу не надав та не направив.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину та відповідно до даної статті правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Будь-яких доказів на спростування правомірності договору купівлі-продажу транспортного засобу «Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 від 20.08.2021 позивач митному органу під час розгляду справи не надав.
Не було надано таких доказів позивачем і під час розгляду справи у суді, а тому суд вважає, що митним органом правомірно було прийнято у якості належного та допустимого доказу договір купівлі-продажу транспортного засобу «Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 від 20.08.2021.
Наведене свідчить про доведеність факту передачі транспортного засобу «Skoda Superb» номер кузова НОМЕР_1 позивачем ОСОБА_6 .
Статтею 489 МК України закріплено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 498 МК України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
Водночас ч.ч. 1, 2, 4 ст. 526 МК України встановлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.
Таким чином, суд приходить до висновку, що митним органом у даному випадку було повно та всебічно розглянуто справу про порушення митних правил, прийнято до уваги належні та допустимі докази на підставі яких сформовано висновок про наявність у діях позивача ознак правопорушення відповідальність на яке передбачена ч. 4 ст. 469 МК України.
Позивачем, у свою чергу, наведені у постанові та встановлені митним органом обставини не спростовані.
Посилання позивача у позовній заяві на ту обставину, що митним органом не встановлено час, місце та спосіб вчинення позивачем правопорушення судом у даному випадку оцінюються критично, оскільки митним органом встановлено спосіб вчинення правопорушення - передача транспортного засобу за договором купівлі-продажу.
При цьому, не встановлення митним органом конкретного часу та місця передачі транспортного засобу не спростовує факту вчинення позивачем правопорушення, а тому не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
Суд звертає увагу на ту обставину, що позивачу у даному випадку інкримінується діяння щодо передачі транспортного засобу у користування іншій особі, а не передача такого транспортного засобу у власність, що також підпадає під диспозицію статті ч. 4 ст. 469 МК України.
На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що позивачем у даному випадку не спростовані обставини встановлені митним органом у оскаржуваній поставні, а митний орган, у свою чергу, повно та всебічно розглянув справу про порушення митних правил, прийняв до уваги належні та допустимі докази на підставі яких сформував висновок про наявність у діях позивача ознак правопорушення відповідальність на яке передбачена ч. 4 ст. 469 МК України.
Таким чином, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 69, 257, 264, 469, 489, 498 МК України, 2, 4-5, 7-10, 72-78, 241-244, 245, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Київської митниці про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 28.04.2026.

Суддя І.В. Верещінська