ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/2369/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівські області про визнання протиправною та скасування постанови,
в с т а н о в и в :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівські області, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Управління державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 28.01.2026 № ОПШ 005885 про застосування на підставі абз. 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарського штрафу на суму 17 000 грн. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.01.2026 уповноваженими особами відповідача винесено постанову №ОПШ 005885 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн за порушення статей 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме здійснення перевезення вантажу транспортним засобом, який не обладнаний повіреним та діючим тахографом, за що передбачена відповідальність абз. 3 частини 1 статті 60 цього ж Закону. Позивач не погоджується зі спірною постановою та зазначає, що транспортний засіб є технічно застарілим та не обладнаний тахографом заводом-виробником. Конструктивні особливості автомобіля не передбачають можливості встановлення тахографа, що унеможливлює його фактичну експлуатацію з таким контрольним пристроєм. Відсутність тахографа зумовлена саме технічними характеристиками транспортного засобу, а не небажанням виконувати вимоги законодавства. 3 огляду на відсутність тахографа, позивач веде індивідуальну контрольну книжку водія, в якій здійснюється облік режиму праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства. Окрім того зазначає, що відповідач порушив пункт 17 Порядку №1567 від 08.11.2006, оскільки не повідомив позивача про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим позбавив позивача права надати пояснення та додаткові документи. Вважаючи, що спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Пункт 6.1. Положення №340 передбачає, що Автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Пункт 6.3. Положення №340 передбачає, що водій, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.
Отже, з вище вказаних норм слідує, що транспортні засоби, повна маса яких складає більше 3,5 тонн, повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами, при цьому водії, які керують такими транспортними засобами, повинні зберігати та надавати для перевірки посадовим особами Укртрансбезпеки записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Не виконання автомобільним перевізником вимог пункту 6.1 Положення №340 в частині обладнання ТЗ діючими та повіреними тахографами, унеможливлює надання для перевірки відомостей про режим роботи та відпочинку водія, зокрема роздруківки на паперовому носії з інформацією про роботу та відпочинок водія. 
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ІІ «Установлення та технічне обслуговування тахографів» Інструкції №385, виробники транспортних засобів здійснюють установлення тахографів згідно з вимогами законодавства, при цьому пункти сервісу тахографів установлюють тахографи (крім аналогових тахографів) за вибором власника транспортного засобу (замовника) та виконують роботи з його технічного обслуговування, а також виробників тахографів та транспортних засобів. Згідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СX0792858, копія якого знаходиться в матеріалах справи про порушення №5098, повна маса транспортного засобу Volvo, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , складає 19000 кг, тобто 19 тонн. Отже доводи позивача про не обладнання тахографом заводом-виробником транспортного засобу Volvo, державний реєстраційний знак НОМЕР_2 , а також твердження про неможливість встановлення тахографу на такий ТЗ є не обґрунтовані, оскільки Інструкцією №385 передбачено установлення тахографів на транспортні засоби як виробником транспортних засобів, так і пунктами сервісу тахографів (ПСТ). 
Щодо порушення процедури розгляду справи зазначає, що 31.12.2025 на виконання вимог п. 17 Порядку №1567 позивачу було направлено повідомленням №109850/33.1/24-25 від 24.12.2025 про розгляд матеріалів справи про порушення (Запрошення на розгляд матеріалів справи) на його поштову адресу, зазначену в ЄДР, рекомендованим відправленням № 8038304636161 засобами поштового зв`язку оператора «Укрпошта», яким останнього було запрошено на розгляд матеріалів справи про порушення №5098, який відбувся 28.01.2026 о 10:00 год. в приміщенні Управління державного нагляду (контролю) у Львівській області, за адресою: Львівська обл., Львівський р-н., с. Малехів, вул. Івасюка 8. Однак відправлення №8038304636161, повернулось адресанту. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позову.
Позивачем подано відповідь на відзив, суть якого полягає у тому, що ні стаття 39, ні стаття 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», ні інші підзаконні акти не містять прямої вказівки на роздруківку з тахографа при відсутньому тахографі як на окремий документ, відсутність якого автоматично утворює склад правопорушення саме за цією нормою. Інструкція №385 встановлює обов`язок мати та надавати роздруківку даних виключно для водія транспортного засобу, обладнаного тахографом, тобто тоді, коли такий пристрій фактично існує на автомобілі та з нього можливо сформувати відповідні дані. Якщо тахограф на транспортному засобі відсутній, вимога надати роздруківку є юридично абсурдною, оскільки ставить у провину ненадання документа, який об`єктивно не може бути створений через відсутність самого джерела даних.
Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що перелік документів, передбачений статтею 48 Закону №2344-ІІІ, не є вичерпним, що відповідає висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду від 13.03.2025 у справі №120/10641/22, від 26.12.2025 у справі №340/2500/23 та від 31.07.2024 у справі №440/5873/23. Вказує, що доводи Позивача, що не обладнання тахографом заводом-виробником транспортного засобу Volvo, державний реєстраційний знак НОМЕР_3 , а також твердження про неможливість встановлення тахографу на такий ТЗ є необґрунтовані, оскільки Інструкцією №385 передбачено установлення тахографів на транспортні засоби як виробником транспортних засобів, так і пунктами сервісу тахографів. При цьому обов`язок обладнання транспортних засобів повною масою більше 3,5 тонн діючими та повіреними тахографами встановлено Положенням №340, разом з цим в постанові від 06.09.2024 по справі №600/302/23-а, Верховний Суд також вказує на обов`язок обладнання тахографом транспортного засобу повною масою більше 3,5 тонн. 
Ухвалою від 16.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін.
Відповідачем 18.02.2026 (вх. №12997 та вх №13074) подано відзив на позовну заяву у двох примірниках аналогічного змісту.
Позивачем 04.03.2026 (вх. №17773) подано відповідь на відзив.
Відповідачем 10.03.2026 (вх. №19427) подано заперечення на відповідь на відзив.
Позивачем 17.03.2026 (вх. №21908) подано відповідь на заперечення.
Відповідачем 31.03.2026 (вх. №26482) подано додаткові пояснення по справі.
Позивачем 06.04.2026 (вх. №28222) подано відповідь на додаткові пояснення.
Відповідачем 09.04.2026 (вх. №29647) подано додаткові пояснення по справі.
Позивачем 16.04.2026 (вх. №31641) подано додаткові пояснення по справі.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 
16.12.2025 на а/д М-06 Київ - Чоп 529 км + 200 м, старшим державним інспектором Відділу державного контролю на наземному транспорті Управління державного нагляду (контролю) у Львівській області, був зупинений транспортний засіб марки Volvo Krone, державний номерний знак - НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який здійснював внутрішні перевезення вантажів згідно ТТН №Р7224 від 15.12.2025.
У ході рейдової перевірки транспортного засобу було встановлено порушення п. 6.1 наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010 п.п 6 п. 1 Розділу II Наказу Мінрозвитку №703 від 16.04.2025, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»: на момент перевірки відсутність роздруківки на паперовому носії з інформації з діючого та повіреного тахографа про роботу та відпочинок водія(ів), у тому числі порушення, відповідальність за які передбачено абз. 3 ч. 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
За результатами рейдової перевірки складено акт № ЕАР 009829 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом 16.12.2025. 
Водій зі змістом акту № ЕАР 009829 ознайомився, копію отримав, пояснення водія про причини порушення відсутні.
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , зареєстрований (знаходиться) за адресою: АДРЕСА_1 .
Розгляд справи про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» проводився Управлінням державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті за місцезнаходженням позивача.
Позивачу засобами поштового зв`язку оператора «Укрпошта» рекомендованим відправленням було направлено повідомлення №109850/33.1/24-25 від 24.12.2025 про розгляд матеріалів справи про порушення (Запрошення на розгляд матеріалів справи), яким останнього було запрошено на розгляд матеріалів справи про порушення №5098, який відбувся 28.01.2026 о 10:00 год. в приміщенні Управління державного нагляду (контролю) у Львівській області, за адресою: Львівська обл., Львівський р-н., с. Малехів, вул. Івасюка 8.
Відповідно до трекінгу з офіційного сайту АТ «УКРПОШТА» за №8038304636161 рекомендоване повідомлення №109850/33.1/24-25 від 24.12.2025 повернено відправнику 19.01.2026 (Одержувач відсутній за вказаною адресою).
Управлінням державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті за результатами розгляду матеріалів справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт 28.01.2026 прийнято постанову № ОПШ 005885 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн. 
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 28.01.2026 № ОПШ 005885 є предметом оскарження у цій справі. 
При вирішенні спору суд керувався таким.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі – Закон №2344-ІІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Згідно з частинами чотирнадцятою, сімнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
За змістом абзацу другого частини першої статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Частиною першою статті 48 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Згідно із частиною другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
З аналізу вказаних положень статті 48 Закону № 2344-III слідує, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством, які водій повинен мати при собі та надавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 79) (далі - Порядок № 1567).
Рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (пункти 2, 4 Порядку № 1567).
Рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 14 Порядку № 1567).
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзаци перший, другий пункту 15 Порядку №1567).
Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку № 1567).
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (абзац перший пункту 21 Порядку № 1567).
Відповідальність перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт визначена статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.
Відповідно до абзацу третього частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до статті 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.
Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону № 2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2) (далі - Положення № 340 в редакції від 29.05.2025).
Відповідно до пункту 1.3 Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Згідно з пунктом 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Пунктом 6.3 Положення № 340 передбачено, що водій, який керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.
Згідно з визначенням, наведеним у абзаці дванадцятому пункту 1.5 Положення № 340, тахограф - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їх водіїв.
Отже, тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких ТЗ та про певні періоди роботи їх водіїв. Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.
Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 № 385 (далі - Інструкція № 385 в редакції від 29.05.2025). 
Відповідно до пункту 4 Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні:
адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку,- VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа «k», характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу «w», ефективного кола шини «l», а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін «адаптація тахографа до транспортного засобу», за визначенням ЄУТР,- «калібрування»;
аналоговий контрольний пристрій (тахограф) - тахограф, в якому використовується тахокарта;
картка - смарт-картка цифрового контрольного пристрою (тахографа) із вбудованою мікросхемою, призначеною для використання в цифровому контрольному пристрої, яка дозволяє ідентифікувати власника картки та дає можливість передавати і зберігати дані;
контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для відображення, реєстрації, друку, зберігання та виведення в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів (у тому числі їхню швидкість) та про певні періоди роботи та відпочинку їхніх водіїв;
тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР;
пункт сервісу тахографів (ПСТ) - спеціально облаштовані виробничі ділянки для надання послуг з установлення та технічного обслуговування тахографів суб`єктами господарювання, які виконують функції майстерні або механіка та внесені до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють установлення та технічне обслуговування контрольних пристроїв (тахографів) в автомобільних транспортних засобах (далі - Перелік).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції №385 автомобільні перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів чи смарт-тахографів, зразки яких затверджено відповідно до вимог законодавства.
Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції №385: 
автомобільні перевізники:
забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа;
зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення строку їх дії;
аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №385 визначено, що автомобільні перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів та здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:
правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий (у тому числі смарт-тахограф));
наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;
дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;
дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;
наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа (у тому числі смарт-тахографа);
строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Таким чином, норми Закону України «Про автомобільний транспорт» зобов`язують автомобільних перевізників та водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, до яких відносяться, зокрема, реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти.
Аналіз наведених норм Положення № 340 та Інструкції № 385 дає підстави для висновку про те, що для перевезення на вантажному автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн обов`язковим є обладнання тахографом, а водій такого автомобіля повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.
20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної в Женеві 01.07.1970, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом. 
У зв`язку з цим Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 у справі №816/179/17 зазначив, що з 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка № 6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01 липня 1970 року, у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом та сформулював правовий висновок про те, що під час перевірки водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний тиждень та попередні 28 календарних днів, тобто 29 тахограм, або бланк підтвердження діяльності.
Закон України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР)» прийнятий Верховною Радою України 05.09.2005 №2819-IV.
Системний аналіз цих норм свідчить, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон, які використовується суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», обов`язковою також є наявність заповнених тахокарт у кількості, передбаченій ЄУТР при обладнанні транспортним засобом аналоговим тахографом, чи бланк підтвердження діяльності водія в разі відсутності тахокарт.
Як встановлено судом, у ході рейдової перевірки належного ФОП ОСОБА_1 транспортного засобу було встановлено порушення вимог п. 6.1 наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010 п.п 6 п. 1 Розділу II Наказу Мінрозвитку №703 від 16.04.2025, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме на момент перевірки відсутні роздруківки на паперовому носії з інформації з діючого та повіреного тахографа про роботу та відпочинок водія(ів), у тому числі порушення, відповідальність за які передбачено абз. 3 ч. 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 , копія якого долучена до матеріалів справи, повна маса транспортного засобу марки Volvo Krone, державний номерний знак - НОМЕР_4 , складає 19 000 кг, тобто 19 тонн.
Суд звертає увагу, що пункт 6.1. Порядку №340 містить імперативну норму, яка визначає, що автобуси, які використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Відсутність визначених чинним законодавством документів під час здійснення перевезення вантажу є самостійною підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу до перевізника.
Щодо доводів позивача про те, що заводом-виробником транспортний засіб не був обладнаний тахогфрафом, суд зазначає, що положеннями Інструкції №385 передбачена можливість встановлення тахографів пунктом сервісу тахографів (ПСТ).
Як зазначено вище, пункт сервісу тахографів (ПСТ) спеціально облаштовані виробничі ділянки для надання послуг з установлення та технічного обслуговування тахографів суб`єктами господарювання, які виконують функції майстерні або механіка та внесені до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють установлення та технічне обслуговування контрольних пристроїв (тахографів) в автомобільних транспортних засобах.
Вказане в сукупності спростовує доводи позивача про правомірність ведення індивідуальної контрольної книжки водія, оскільки заводом-виробником транспортний засіб не був обладнаний тахографом.
Також позивач стверджує, що його притягнуто до відповідальності не за відсутність тахографа як такого, а саме за відсутність роздруківки на паперовому носії з інформацією про роботу та відпочинок водія.
Суд зазначає, що обов`язок водія мати роздруківки з діючого та повіреного тахографа є прямо пов`язаним із обов`язком встановлення передбаченого пунктом 6.1. Порядку №340 відповідного тахографа. Таким чином відсутність одного із вказаних носіїв передбачає порушення пункту 6.1. Порядку №340.
Також суд бере до уваги, що водій ФОП ОСОБА_1 при складанні та отриманні Акту перевірки жодних письмових пояснень щодо зафіксованого в акті порушення не давав та заперечень не висловлював.
Встановлені фактичні обставини справи, оцінка яким надана через призму діючого законодавства свідчить про порушення приписів пункту 6.1 Положення № 340 та Інструкції № 385, а також ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III, яка передбачає відповідальність за перевезення без відповідних документів.
Щодо порушення процедури розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт перевізником ФОП ОСОБА_1 .
Як встановлено з матеріалів справи, розгляд справи про порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» проводився Управлінням державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті, тобто за місцезнаходженням позивача.
Позивачу засобами поштового зв`язку оператора «Укрпошта» рекомендованим відправленням було направлено повідомлення №109850/33.1/24-25 від 24.12.2025 про розгляд матеріалів справи про порушення (Запрошення на розгляд матеріалів справи), яким останнього було запрошено на розгляд матеріалів справи про порушення №5098, який відбувся 28.01.2026 о 10:00 год. в приміщенні Управління державного нагляду (контролю) у Львівській області, за адресою: Львівська обл., Львівський р-н., с. Малехів, вул. Івасюка 8.
Відповідно до трекінгу з офіційного сайту АТ «УКРПОШТА» за №8038304636161 рекомендоване повідомлення №109850/33.1/24-25 від 24.12.2025 повернено відправнику 19.01.2026 (Одержувач відсутній за вказаною адресою).
Таким чином, відповідач виконав обов`язок щодо повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Управлінням державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті за результатами розгляду матеріалів справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт 28.01.2026 прийнято постанову № ОПШ 005885 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн. 
Зазначена постанова була направлена позивачу рекомендованим поштовим відправленням засобами поштового зв`язку оператора «Укрпошта», що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів за 30.01.2026 та квитанцією про оплату послуг поштового зв`язку.
Сукупність вказаного свідчить про дотримання відповідачем процедури розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт перевізником ФОП ОСОБА_1 .
Щодо інших доводів позивача, суд виходить із пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Встановлені фактичні обставини свідчать про порушення позивачем вимог Закону №2344-III, тому застосування адміністративно-господарських санкцій на підставі постанови від 28.01.2026 № ОПШ 005885 є правомірним.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. 
Відповідачем виконано обов`язок доведення правомірності свого рішення.
Доводи позивача про відсутність в його діях порушень законодавства про автомобільний транспорт є безпідставними і спростовані встановленими фактичними обставинами та аналізом чинного законодавства.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даючи оцінку спірній постанові відповідача від 28.01.2026 № ОПШ 005885 про застосування адміністративно-господарського штрафу, суд дійшов висновку, що така відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України до такого роду рішень, відповідач при прийнятті постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому відсутні підстави визнання такої протиправною. 
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є безпідставним і у його задоволенні слід відмовити повністю. 
Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в :
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівські області (вул. Володимира Івасюка, буд. 8, с.Малехів, Львівський район, Львівська область, 80383, код ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Хома О. П